СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" червня 2021 р.                                                   Справа № 913/266/20(913/111/21)  

Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І., суддя Слободін М.М., 
за участю секретаря судового засідання  Беккер Т.М.,
за участю представника:
Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" - Пилипа В.М., довіреність б/н від 31.12.2020, свідоцтво серія ЧН №000253 від 22.12.2017, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргурозглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (вх. №1091 Л/1) на ухвалу Господарського суду Луганської області від 16 березня 2021 року у справі № 913/266/20(913/111/21),
за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (місцезнаходження: вул. Сметаніна, 3-А, м. Сєверодонецьк, Луганська область, 93404)
до відповідача Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" (місцезнаходження: вул. Вознесенський узвіз, буд. 10-а, м. Київ, 04050)
про зобов`язання вчинити дії,
в межах справи №913/266/20 за заявою кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮС-Металл" (місцезнаходження: вул. Чавдар Єлизавети, буд. 13, кв. 37, м. Київ, 02140)
до боржника - Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (місцезнаходження: вул. Сметаніна, буд. 3-А, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404)
про банкрутство,-
ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" в якому просить:
1.зобов`язати Публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк" здійснити дії щодо передачі Публічному акціонерному товариству "Українська інноваційна компанія":
-права вимоги до Приватного акціонерного товариства "Оболонь" за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №14/07 від 03.05.2007, укладеного між Акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та Закритим акціонерним товариством "Оболонь", а також всіх документів, які підтверджують право вимоги за відповідним договором;
-права вимоги до Приватного акціонерного товариства "Оболонь" за кредитним договором "01-12 від 23.02.2021, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та ПАТ "Оболонь", а також всіх документів, які підтверджують право вимоги за відповідним договором;
-права вимоги до Дочірнього підприємства Приватного акціонерного товариства "Оболонь" "Красилівське" за кредитним договором №08-10 від 08.02.2008, укладеного між ПАТ "Український інноваційний банк" та Дочірнім підприємством ЗАТ "Оболонь" "Красилівське", а також всіх документів, які підтверджують право вимоги за відповідним договором;
-права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм" за кредитним договором №4804 від 27.08.2012 про відкриття невідновлювальної мультивалютної лінії, укладеного між ПАТ "Український інноваційний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм", а також всіх документів, які підтверджують право вимоги за відповідним договором;
-права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм" за кредитним договором №4706 від 16.09.2010 про відкриття невідновлювальної мультивалютної лінії, укладеного між ПАТ "Український інноваційний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм", а також всіх документів, які підтверджують право вимоги за відповідним договором;
2.визнати за Публічним акціонерним товариством "Українська інноваційна компанія":
- права вимоги (в тому числі право на стягнення, право на володіння, право на користування та право розпорядження) до Приватного акціонерного товариства "Оболонь" за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №14/07 від 03.05.2007, укладеного між Акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та Закритим акціонерним товариством "Оболонь";
-права вимоги (в тому числі право на стягнення, право на володіння, право на користування та право на розпорядження) до Приватного акціонерного товариства "Оболонь" за кредитним договором №01-12 від 23.02.2012, укладеного між ПАТ "Український інноваційний банк" та ПАТ "Оболонь";
-права вимоги (в тому числі право на стягнення, право на володіння, право на користування та право розпорядження) до Дочірнього підприємства Приватного акціонерного товариства "Оболонь" "Красилівське" за кредитним договором №08-10 від 08.02.2008, укладеного між ПАТ "Український інноваційний банк" та Дочірнім підприємством ЗАТ "Оболонь" "Красилівське";
-права вимоги (в тому числі право на стягнення, право на володіння, право на користування та право розпорядження) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм" за кредитним договором №4804 від 27.08.2012 про відкриття невідновлювальної мультивалютної лінії, укладеного між ПАТ "Український інноваційний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм";
- права вимоги (в тому числі право на стягнення, право на володіння, право на користування та право розпорядження) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм" за кредитним договором №4706 від 16.09.2010 про відкриття невідновлювальної мультивалютної лінії, укладеного між ПАТ "Український інноваційний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм".
3. зобов`язати Публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк" здійснити дії щодо передачі Публічному акціонерному товариству "Українська інноваційна компанія" всіх документів, які підтверджують право вимоги за кредитним договором №4976 від 14.08.2013, укладеного між ПАТ "Український інноваційний банк" та ТОВ "Водостічні системи".
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 16.03.2021 у справі №913/266/20(913/111/21) відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" до Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" про зобов`язання вчинити дії; позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" без номеру від 25.02.2021 про зобов`язання вчинити дії, та додані до неї документи, повернуто заявнику.
Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" з відповідною ухвалою суду не погодилось, звернулось з апеляційною скаргою, вважає, що суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, просить змінити мотивувальну частину ухвали Господарського суду Луганської області від 16 березня 2021 року у справі №913/266/20(913/111/21) в частині висновків суду, щодо яких Публічним акціонерним товариством "Українська інноваційна компанія" заявлено позов до самого себе, шляхом включення до мотивувальної частини тексту, наданого позивачем змісту; в іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Звертаючись з апеляційною скаргою Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" не заперечує правомірність висновку суду щодо фактичного поєднання в одній особі позивача та відповідача, та зазначає про безпідставне ненадання судом оцінки доказам наявності у позивача права вимоги за вищезазначеними правочинами. Безпосередньо апелянт просить суд  включити до змісту ухвали висновок про наявність кредиторської заборгованості Приватного акціонерного товариства "Оболонь" перед Акціонерним товариством "Український інноваційний банк" на підставі кредитного договору від 03.05.2007 №14/07, а також укладення відповідачем ряду інших правочинів: кредитного договору №4804 від 27.08.2012 про відкриття невідновлювальної мультивалютної лінії, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм", відповідно до умов якого, (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами до даного договору) банк відкриває позичальнику невідновлювальну мультивалютну кредитну лінію з лімітом в розмірі 159 500 000,00 грн або еквівалент в доларах США по курсу Національного банку України на дату видачі кредитних коштів на термін до 25.08.2017 включно з урахуванням графіку зменшення ліміту кредитної лінії, з урахуванням змін, внесених додатковими угодами до даного договору; кредитного договору № 4706 від 16.09.2010, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм", відповідно до умов якого, банк відкриває позичальнику невідновлювальну мультивалютну кредитну лінію з лімітом в розмірі 60 892 047,00 грн на термін до 16.02.2018 включно з урахуванням графіку зменшення ліміту кредитної лінії, з урахуванням змін, внесених додатковими угодами до даного договору; кредитного договору № 01-12 від 23.02.2012, укладеного між ПАТ "Український інноваційний банк" та ПАТ "Оболонь", відповідно до умов якого, банк надає позичальнику кредит на відповідний термін, а позичальник зобов`язаний його повернути та сплатити відповідні проценти за весь час користування таким кредитом, а також інші платежі, передбачені договором; кредитного договору № 08-10 від 08.02.2008, укладеного між ПАТ "Український інноваційний банк" та Дочірнім підприємством ЗАТ "Оболонь" "Красилівське", відповідно до умов якого, банк надає позичальнику кредит на відповідний термін, а позичальник зобов`язаний його повернути та сплатити відповідні проценти за весь час користування таким кредитом, а також інші платежі, передбачені договором; кредитного договору №4976, укладеного 14.08.2013 між ПАТ "Укрінбанк" (кредитор) та ТОВ "Водостічні системи" про відкриття відновлювальної кредитної лінії (з подальшими змінами та доповненнями), за умовами якого позивачеві видано на умовах відновлювальної кредитної лінії кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування ними; а  також укладення позивачем 13.01.2017 з ТОВ "Фінансова компанія "Афінаж" (новий кредитор) договору про відступлення права вимоги №13/01/17-1, відповідно до п. 1.1. якого первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за Кредитним договором № 4976 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 14.08.2013 зі всіма додатками, додатковими угодами, - додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до них, договорами забезпечення тощо, що є його невід`ємною частиною, який укладений між ПАТ "Укрінбанк" та ТОВ "Водостічні системи" (боржник)".
Детально рух у справі №913/266/20(913/111/21) на стадії апеляційного перегляду відображено в процесуальних документах суду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2021 розгляд справи відкладено на 14.06.2021 о 12:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект       Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань № 132.
21.05.2021 від ПрАТ"Оболонь" надійшли пояснення (вх.5796) про відсутність у товариства процесуального статусу сторони або учасника у справі, як підстави реалізації процесуальних прав, передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.
Протокол автоматизованого розподілу справи №913/266/20(913/111/21), у звязку з відпусткою судді Ільїна О.В., судді Хачатрян В.С., сформовано такий склад колегії суддів: головуючий суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І., суддя Слободін М.М.

У судове засідання, яке відбулось 14.06.2021, з`явився представник Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія".

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила таке.
Звертаючись з позовною заявою Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" зазначає, що
-03.05.2007 між Акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та Закритим акціонерним товариством "Оболонь" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Оболонь") укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №14/07, відповідно до умов якого банк надав позичальнику відповідно до платіжного доручення №518435 від 24.01.2013 кредит в розмірі 5000000,00 доларів США до 10.07.2016, а позичальник зобов`язується сплачувати банку проценти за користування кредитними коштами по 31.03.2015 у розмірі 23% річних у гривні та 13% річних у доларах США, з 01.04.2015- 24% річних у гривні та 13% річних – у доларах США та до повного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором.
-27.08.2012 між ПАТ "Український інноваційний банк" та ТОВ "Укрполіскорм" укладено кредитний договір №4804, відповідно до якого банк відкрив позичальнику невідновлювальну мультивалютну кредитну лінію з лімітом в розмірі 159500000,00 грн або еквівалент в доларах США по курсу Національного банку України на дату видачі кредитних коштів на термін до 25.08.2017 включно з урахуванням графіку зменшення ліміту кредитної лінії, з урахуванням змін, внесених додатковими угодами до договору;
-16.09.2010 між ПАТ "Український інноваційний банк" та ТОВ "Укрполіскорм" укладено кредитний договір №4706, відповідно до умов якого, банк відкрив позичальнику невідновлювальну мультивалютну кредитну лінію з лімітом в розмірі 60892047,00 грн на термін до 16.02.2018 включно з урахуванням графіку зменшення ліміту кредитної лінії, з урахуванням змін, внесених додатковими угодами до договору.
23.02.2012 між ПАТ "Український інноваційний банк" та ПАТ "Оболонь" було укладено кредитний договір №01-12, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на відповідний термін, а позичальник зобов`язаний повернути його та сплатити відповідні проценти за весь час користування таким кредитом, а також інші платежі, передбачені договором.
-08.02.2008 між ПАТ "Український інноваційний банк" та Дочірнім підприємством ЗАТ "Оболонь" "Красилівське" укладено кредитний договір №08-10, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на відповідний термін, а позичальник зобов`язаний повернути його та сплатити відповідні проценти за весь час користування таким кредитом, а також інші платежі, передбачені договором.
-14.08.2013 між ПАТ "Укрінбанк" та ТОВ "Водостічні системи" укладено кредитний договір №4976 про відкриття відновлювальної кредитної лінії (з подальшими змінами та доповненнями), за умовами якого позичальнику надано на умовах відновлювальної кредитної лінії кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування ними.
-13.01.2017 між ПАТ "Українська інноваційний компанія" (кредитор) та ТОВ "Фінансова компанія "Афінаж" (новий кредтор) укладено договір про відступлення права вимоги №13/01/17-1, відповідно до умов якого первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених договором та чинним законодавством України відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за кредитним договором №4976 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 14.08.2013 зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до них, договорами забезпечення тощо, що є його невід`ємною частиною, який укладений між ПАТ "Укрінбанк" та ТОВ "Водостічні системи" (боржник).
Поряд з цим позивача зазначає, що 24.12.2015 Правлінням Національного банку України прийнято постанову №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних".
24.12.2015 на підставі постанови Правління Національного банку України №934, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".
22.03.2016 Правлінням Національного банку України прийнято постанову №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк".
22.03.2016 на підставі постанови Правління Національного банку України №180, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення №385 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку".
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 у справі №826/1162/16 залишеною без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016, визнано протиправними та скасовані Постанова Правління Національного банку України №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних" та Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".
Постановою Верховного Суду України від 24.10.2017 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постанова Верховного Суду України мотивована тим, що провадження у даній справі було розпочате акціонером, який є власником простих іменних акцій в розмірі 0,0003%, а тому рівень його зацікавленості та сутність інтересу в діяльності банку якісно відрізняється від акціонера банку, який може бути ініціатором оскарження дій чи бездіяльності Національного Банку України.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/14033/17 від 14.12.2017 залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018, постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09.08.2019, визнано незаконними та скасовано Постанову Правління Національного банку України від 24.12.2015 №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних" та Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 №239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.04.2016 у справі №826/5325/16 визнані протиправними та скасовані Постанова Правління Національного банку України №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "УКРІНБАНК" та Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №385 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку".
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 постанова Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/5325/16 від 29.04.2016 залишена без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016 по справі №826/5325/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.04.2016 у справі №826/5325/16 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 по справі №826/5325/16 залишено без змін.
Щодо зміни найменування ПАТ "Український інноваційний банк" на ПАТ "Українська інноваційна компанія", позивачем зазначено, що 13.07.2016 рішенням позачергових загальних зборів ПАТ "Український інноваційний банк" перейменовано ПАТ "Український інноваційний банк" на ПАТ "Укрінком", змінено місцезнаходження акціонерного товариства, затверджено нову редакцію статуту, змінено види діяльності товариства за Класифікацією видів економічної діяльності (виключено "діяльність комерційних банків" за КВЕД: 64.19) та призначені голова правління та члени правління.
28.03.2017 рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрінком" перейменовано ПАТ "Укрінком" на ПАТ "Українська інноваційна компанія".
Також, позивачем зауважено, що ПАТ "Українська інноваційна компанія" має ідентифікаційний код юридичної особи – 05839888, який є однаковим з ідентифікаційним кодом ПАТ "Український інноваційний банк".
Відповідно до приписів Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №118 від 22.01.1996, ідентифікаційний код є унікальним ідентифікаційним номером юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань та належить конкретній юридичній особі протягом усього періоду її існування і є єдиним.
Рішенням Господарського суду м. Києва, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2017, позовні вимоги ПАТ "Українська інноваційна компанія" задоволені та стягнуто з ПрАТ "Оболонь" заборгованість за кредитним договором та витрати зі сплати судового збору.
Постановою Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.11.2018 скасовані рішення судів попередніх інстанцій та прийнято нове рішення про відмову у задоволені позову та зокрема зазначено, що за установлених судами обставин про здійснення дій щодо реєстрації нової редакції статуту ПАТ "Укрінбанк", зміни назви на ПАТ "Укрінком", а в подальшому на ПАТ "Українська інноваційна компанія", зміни місцезнаходження товариства та видалення певних видів діяльності товариства на підставі рішень позачергових загальних зборів акціонерів, висновок судів попередніх інстанцій про правонаступництво ПАТ "Укрінком" і ПАТ "Українська інноваційна компанія" ПАТ "Укрінбанк" без дотримання відповідної процедури є помилковим і таким, що не відповідає положенням чинного законодавства. Матеріали справи не містять будь – яких доказів на підтвердження переходу до ПАТ "Українська інноваційна компанія" прав та обов`язків саме банківської установи – ПАТ "Укрінбанк" згідно із законодавчо встановленою процедурою. Водночас залишення позивачем у цьому випадку ідентифікаційного коду юридичної особи (05839888), який було присвоєно ПАТ "Укрінбанк", суперечить наведеному вище.
Ураховуючи вищевикладене, вказуючи про визнання судами існуванням двох самостійних юридичних осіб (ПАТ "Українська інноваційна компанія" та ПАТ "Український інноваційний банк"), Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" звернулось до господарського суду з позовом про зобов`язання вчинення всіх необхідних дій для здійснення належної передачі права вимоги до боржників за кредитними договорами, на користь ПАТ "Українська інноваційна компанія", а також відповідних документів, які підтверджують наявність таких прав у ПАТ "Українська інноваційна компанія" за відповідними кредитними договорами.
Господарський суд Луганської області на підставі ухвали від 16.03.2021 у справі №913/266/20(913/111/21) відмовив у відкритті провадження у справі в порядку пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на те, що позивачем заявлено позов до самого себе. Відповідний висновок обгрунтовано тим, що зміна найменування ПАТ "Український інноваційний банк" на ПАТ "Українська інноваційна компанія" не є реорганізацією юридичної особи, в розумінні положень статті 104 Цивільного кодексу України, а отже не впливає на права та обов`язки юридичної особи; ПАТ "Український інноваційний банк" та ПАТ "Українська інноваційна компанія" з ідентифікаційним номером 05839888 є однією і тією ж юридичною особою з одним і тим же обсягом прав та обов`язків.
Втім колегія суддів апеляційної інстанції вважає неправомірним застосування судом першої інстанції у даному випадку пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
Наведена норма процесуального права підлягає застосуванню, якщо позов подано внаслідок помилкового уявлення особи про її право на звернення до господарського суду у випадках, коли предмет спору чи суб`єктний склад його учасників не охоплюється юрисдикцією господарських судів або коли право чи інтерес не підлягають судовому захисту.
Аналогічна правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена в постанові від 22.01.2020 у справі №910/1809/18.
Реалізація фундаментального права на захист судом прав особи, закріпленого у національній правовій системі Конституцією України, неможлива без утвердження в Україні комплексу необхідних умов для забезпечення кожному права на "справедливий суд" як однієї з основних конвенційних засад, встановлених пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Однією з юридичних гарантій належного та справедливого здійснення судочинства є чітке, юридично обґрунтоване розмежування повноважень судів окремих ланок системи судоустрою, а також судів однієї ланки щодо розгляду і вирішення судових справ. Важливим кроком на шляху до розгляду справи компетентним судом є правильне визначення юрисдикції конкретної справи, оскільки це традиційно вважається необхідною передумовою практичного втілення права на звернення до суду.
Захист прав, свобод та законних інтересів особи, гарантованих національною правовою системою та загальновизнаними міжнародними стандартами, є декларативним та малоефективним без формування усталеного та зрозумілого механізму реалізації такого захисту, що повинен сприяти належному здійсненню процесуального порядку діяльності судової гілки влади як системи найбільш авторитетних суб`єктів правозахисту.
У зазначеному контексті дотримання правових основ здійснення судочинства має фундаментальне значення для осіб, які беруть участь у судовому процесі, зокрема, під час розгляду справ господарської юрисдикції. Насамперед, до таких засад традиційно включають об`єктивність (неупередженість), компетентність та незалежність суду, законність та справедливість при розгляді справи. Зазначені процесуальні канони реалізуються виключно у випадку, коли розгляд справи здійснюється судом, якому держава делегувала повноваження розглянути вказану конкретну справу.
Керівні принципи, які глобально запроваджують у правову реальність сьогодення основні засади здійснення судочинства, містяться серед положень міжнародно-правових актів. Одним із таких еталонних орієнтирів є право на розгляд справи судом, встановленим законом.
Так, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року закріплюється право на розгляд справи з додержанням усіх вимог справедливості незалежним і безстороннім судом.
Крім того, пунктом 1 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом норм, які регулюють його діяльність. Водночас у рішенні у справі "Занд проти Австрії" ("Zand v. Austria", заява №7360/76) судом наголошено на тому, що термін "суд, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів" ("Sokurenko and Strygun v. Ukraine", заяви №29458/04 та №29465/04).
Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 22.12.2009 у справі "Безимянная проти Росії" (заява №21851/03) наголосив на тому, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак, ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За умовами статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
В силу частини першої статті 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Здійснення судочинства ґрунтується на загальновизнаних принципах та нормативних положеннях міжнародного права, що характеризуються субсидіарним характером їх застосування та, враховуючи міжнародні зобов`язання України, виступають частиною національного законодавства і складовими державної правової системи. Реалізація зазначених принципів насамперед забезпечується ефективною діяльністю судової гілки влади шляхом публічного та справедливого розгляду справ компетентним, незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону (пункт 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Право на розгляд справи компетентним судом, тобто тим органом судової влади, до юрисдикції якого така справа віднесена законом, відіграє роль однієї із найважливіших складових права на доступ до правосуддя, гарантією запобігання зловживання процесуальними правами.
Право особи на розгляд справи компетентним судом є юридично забезпеченою можливістю особи звернутися за захистом до суду, який законодавством наділений необхідною сукупністю повноважень щодо розгляду даної справи.
Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (стаття 1 Господарського процесуального кодексу України).
Частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.
Отже, під час відкриття провадження для розгляду певної господарської справи виникає об`єктивна необхідність вирішення питання щодо підвідомчості та підсудності даної справи суду, тобто постає нагальна потреба у з`ясуванні того, який суд повинен її розглядати. Саме для цього у господарському процесі запроваджено питання визначення юрисдикції.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Приписами частини 1, частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарським процесуальним кодексом України.
За положеннями статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:
1)справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;
2)справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;
3)справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;
4)справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;
5)справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;
6)справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;
7)справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;
8)справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до       Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;
9)справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;
10)справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;
11)справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до       Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;
12)справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;
13)вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;
14)справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;
15)інші справи у спорах між суб`єктами господарювання;
16)справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець;
17)справи, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів, укладених у рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійних договорів, крім спорів, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
З огляду на положення частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.
Одночасно колегія суддів зазначає, що згідно до вимог частини 3 статті 45 Господарського процесуального кодексу України відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Відповідачем слід вважати особу, яка залучається до участі у справі за вказівкою позивача внаслідок припущення, що вона порушила чи оспорює права позивача. 
З системного аналізу статтей 4, 45 Господарського процесуального кодексу України слідує, що набуття особою процесуального статусу відповідача закон пов`язує не з дійсною наявністю матеріальних правовідносин сторін, а лише з фактом пред`явлення позову до особи. 
Визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав спору є правом позивача.
Натомість установлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц; від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц; від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц; від 12.12.2018 у справах № 570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц).
У даній справі позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" до Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" обґрунтовані визнанням судовою практикою Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" як існуючої самостійної юридичної особи, за якою, в силу специфіки банківського законодавства, залишилось право кредиторської вимоги за вищезазначеними правочинами.
Оскільки позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" заявлені до Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк", як юридичної особи, та обґрунтовані існуванням спору щодо необхідності передання останнім майнових прав за вищезазаченими правочинами, позов у даній справі подано до суду належної юрисдикції.
Зазначене свідчить про безпідставне застосування місцевим господарським судом пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що приписи статті 175 Господарського процесуального кодексу України не передбчають такої підстави для повернення позовної заяви як обрання неналежного відповідача, або фактичне поєднання в одній особі позивача та відповідача. Відповідні обставини за змістом процесуального законодавства підлягають встановленню вже після відкриття провадження у справі, в ході розгляду справи по суті, та є самостійними підставами для відмови в задоволенні позову.

З приводу вимог апелянта щодо необхідності зміни мотивувальної частини ухвали та включення до її змісту висновку про наявність кредиторської заборгованості Приватного акціонерного товариства "Оболонь" перед Акціонерним товариством "Український інноваційний банк" на підставі кредитного договору від 03.05.2007 №14/07, а також укладення відповідачем ряду інших правочинів, безпосередньокредитного договору №4804 від 27.08.2012 про відкриття невідновлювальної мультивалютної лінії, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм", відповідно до умов якого, (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами до даного договору) банк відкриває позичальнику невідновлювальну мультивалютну кредитну лінію з лімітом в розмірі 159 500 000,00 грн або еквівалент в доларах США по курсу Національного банку України на дату видачі кредитних коштів на термін до 25.08.2017 включно з урахуванням графіку зменшення ліміту кредитної лінії, з урахуванням змін, внесених додатковими угодами до даного договору; кредитного договору № 4706 від 16.09.2010, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрполіскорм", відповідно до умов якого, банк відкриває позичальнику невідновлювальну мультивалютну кредитну лінію з лімітом в розмірі 60 892 047,00 грн на термін до 16.02.2018 включно з урахуванням графіку зменшення ліміту кредитної лінії, з урахуванням змін, внесених додатковими угодами до даного договору; кредитного договору № 01-12 від 23.02.2012, укладеного між ПАТ "Український інноваційний банк" та ПАТ "Оболонь", відповідно до умов якого, банк надає позичальнику кредит на відповідний термін, а позичальник зобов`язаний його повернути та сплатити відповідні проценти за весь час користування таким кредитом, а також інші платежі, передбачені договором; кредитного договору № 08-10 від 08.02.2008, укладеного між ПАТ "Український інноваційний банк" та Дочірнім підприємством ЗАТ "Оболонь" "Красилівське", відповідно до умов якого, банк надає позичальнику кредит на відповідний термін, а позичальник зобов`язаний його повернути та сплатити відповідні проценти за весь час користування таким кредитом, а також інші платежі, передбачені договором; кредитного договору №4976, укладеного 14.08.2013 між ПАТ "Укрінбанк" (кредитор) та ТОВ "Водостічні системи" про відкриття відновлювальної кредитної лінії (з подальшими змінами та доповненнями), за умовами якого позивачеві видано на умовах відновлювальної кредитної лінії кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування ними; а  також укладення позивачем 13.01.2017 з ТОВ "Фінансова компанія "Афінаж" (новий кредитор) договору про відступлення права вимоги №13/01/17-1, відповідно до п. 1.1. якого первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за Кредитним договором № 4976 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 14.08.2013 зі всіма додатками, додатковими угодами, - додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до них, договорами забезпечення тощо, що є його невід`ємною частиною, який укладений між ПАТ "Укрінбанк" та ТОВ "Водостічні системи" (боржник)", колегія суддів зазначає про їх передчасність, оскільки останні можуть бути сформовані виключно за результатами розгляду справи по суті. Оскільки судом першої інстанції не розглядався спір по суті та повернуто позовну заяву в порядку пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів переглядає оскаржувану ухвали на предмет дотримання судом вимог процесуального законодавства, без встановлення фактичних обставин спору та надання останнім правової оцінки.
Таким чином, вимоги апеляційної скарги щодо необхідності зміни мотивувальної частини судового рішення не підлягають задоволенню.
Згідно до положень статті 280 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до приписів частини 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвали про відмову у відкритті провадження у справі справа передається на розгляд суду першої інстанції.
Ураховуючи, що позов у даній справі подано до суду належної юрисдикції і, як наслідок, у місцевого господарського суду були відсутні підстави для відмови у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що ухвала є необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню, а матеріали оскарження ухвали - передачі до суду першої інстанції.
Оскільки у даному випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Керуючись статтями 269, 271, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Луганської області від 16 березня 2021 року у справі № 913/266/20(913/111/21) скасувати.
Справу 913/266/20(913/111/21) направити для подальшого розгляду до Господарського суду Луганської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.
Повний текст постанови складено 15 червня 2021 року. 

Головуючий суддя                                                                    В.В. Россолов

Суддя                                                                                           О.І. Склярук  

Суддя                                                                                           М.М. Слободін