ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
31 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/7823/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач),   суддів:  Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А.,   розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.11.2020 року в адміністративній справі №280/7823/20 (суддя у 1 інстанції Прасов О.О.) за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила: 
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 01.10.2020 року пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 за №3723-ХІІ у розмірі 60% від заробітку, зазначеного в Довідках №14, №15 від 29.09.2020. 
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 01.10.2020 року позивачем було подано заяву на перерахунок - перехід з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до ст.30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за №1058-ІV на пенсію по інвалідності згідно із Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 за №3723-ХІІ, проте відповідач протиправно відмовив у перерахунку (призначенні) пенсії по інвалідності державного службовця з посиланням на Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року за №889-VІІІ, що вважає позивач помилковим. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.11.2020 р. позов задоволено частково. 
Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у призначенні, нарахуванні й виплаті ОСОБА_1 з 01.10.2020 року пенсії по інвалідності відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 за №3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку на підставі даних, зазначених у Довідці від 29.09.2020 за №14 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та Довідці від 29.09.2020 за №15 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), з урахуванням вже виплачених сум пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити, нарахувати й виплатити ОСОБА_1 з 01.10.2020 року пенсії по інвалідності відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року за №3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку на підставі даних, зазначених у Довідці від 29.09.2020 року за №14 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та Довідці від 29.09.2020 року за №15 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), з урахуванням вже виплачених сум пенсії. В іншій частині позовної заяви відмовлено. 
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, прийняти нове рішення в частині задоволених позовних вимог та відмовити позивачу у задоволені позову в повному обсязі. 
В обґрунтування поданої апеляційної скарги відповідач зазначає, що у зв`язку із набранням 01.05.2016 року чинності Закону України «Про державну службу» №889 від 10.12.2015 року змінено умови щодо призначення пенсії державним службовцям, визначеною ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723 від 16.12.1993 року, а саме однією із необхідних підстав для призначення такої пенсії є досягнення жінками пенсійного віку – 60 років відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058. Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 29.04.2020 року у справі №265/3553/17, від 19.03.2019 року у справі №677/549/17, від 15.08.2019 року у справі №676/6166/17. 
У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення. 
В обґрунтування поданого відзиву зазначає, що норми передбачені п. 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889 та норми передбачені ч.1 ст. 37 Закону України №3723 які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме вік, стаж державного службовця і страховий стаж, досліджувалися і Великою Платою Верховного суду в зразковій справі №822/524/18 в якій визначено такі доводи необґрунтованими, оскільки Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку.
Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що згідно з Наказом Національного агентства України з питань державної служби України від 28.09.2020  року за №323-К/О ОСОБА_1 з 29.09.2020 року звільнено з посади начальника Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби у Дніпропетровській та Запорізькій областях за станом здоров`я. 
Згідно із Довідкою Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби у Дніпропетровській та Запорізькій областях стаж державної служби на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, стосовно чого спору між сторонами немає, станом на 29.09.2020 року складає 24 роки 10 місяців 16 днів.
З квітня 2019 року ОСОБА_1 призначена та виплачується пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання.
У довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААБ №657129 за результатами повторного огляду 02.03.2020 року ОСОБА_1 зазначено: 8.Група інвалідності – друга; 9.Причина інвалідності – загальне захворювання; 10.Інвалідність встановлена на строк    до – безстроково.
Згідно з пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим 18.03.2020 року Пенсійним фондом України, ОСОБА_1 призначена пенсія по інвалідності 2 групи, загальне захворювання. 
01.10.2020 року позивачем було подано заяву на перерахунок - перехід з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до ст.30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за №1058-ІV на пенсію по інвалідності згідно із Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року за №3723-ХІІ, проте відповідач повідомленням від 09.10.2020 року відмовив у перерахунку (призначенні) пенсії по інвалідності державного службовця.
В обґрунтування такої відмови зазначено, що з 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року за №889-VІІІ, у відповідності до пунктів 10, 12 «Прикінцеві положення» якого пенсія державного службовця згідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року за №3723-ХІІ призначається державним службовцям після досягнення пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за №1058-ІV.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за №1058-ІV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
У ч.1 ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 за №889-VІІІ зазначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно з п.10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 за №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до п.12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року за №889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
У ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року за №3723-XII зазначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. (…). Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби. 
Згідно з ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. (…) До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.
Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за №1058-ІV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією; для осіб з інвалідністю II та III груп: до досягнення особою 23 років включно - 1 рік; від 24 років до досягнення особою 26 років включно - 2 роки; від 27 років до досягнення особою 28 років включно - 3 роки; від 29 років до досягнення особою 31 року включно - 4 роки; від 32 років до досягнення особою 33 років включно - 5 років; від 34 років до досягнення особою 35 років включно - 6 років; від 36 років до досягнення особою 37 років включно - 7 років; від 38 років до досягнення особою 39 років включно - 8 років; від 40 років до досягнення особою 42 років включно - 9 років; від 43 років до досягнення особою 45 років включно - 10 років; від 46 років до досягнення особою 48 років включно - 11 років; від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років; від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років; від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років. Особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що оскільки ОСОБА_1 є інвалідом II групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, остання має право на призначення, нарахування й виплату їй з 01.10.2020 року пенсії по інвалідності відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 за №3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку на підставі даних, зазначених у Довідці від 29.09.2020 року за №14 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та Довідці від 29.09.2020 року за №15 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), з урахуванням вже виплачених сум пенсії.
Таким чином з огляду на наведене, відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні, нарахуванні й виплаті йому з 01.10.2020 року пенсії по інвалідності відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року за №3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку на підставі даних, зазначених у Довідці від 29.09.2020 року за №14 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та Довідці від 29.09.2020 року за №15 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), з урахуванням вже виплачених сум пенсії.
Аргументи відповідача в апеляційній скарзі, що законодавцем визначено правила, які підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року,  тобто, на думку відповідача, підлягають застосуванню у сукупності норми, і визначені п. 10, 12 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положень» Закону №889-VIII, і норми, передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік (у даному вйпадку 60 років), стаж державного службовця і страховий стаж, досліджувались Великою Палатою Верховного Суду в зразковій справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18) провадження № 11-555заі18, яка зважила такі доводи необґрунтованими, оскільки Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку.
Стосовно доводів скаржника про те, що судом першої інстанції, при винесені рішення, не було взято до уваги та не враховано висновки верховного суду щодо застосування норм права викладених у постанові від 29.04.2020 року у справі №265/3533/17, від 19.03.2019 року у справі №677/549/17 та від 15.08.2019 року у справі №676/6166/17, колегія суддів зазначає наступне.
Справа №265/3533/17 має відмінності, оскільки в цій справі позивачу ІІ групу інвалідності вперше встановлено 12.09.2016 року, тобто в той час, коли він обіймав посаду судді, оскільки з 01.05.2016 року Закон №889 не поширюється на суддів. 
Судові рішення Верховного суду від 19.03.2019 року у справі №677/549/17 та від 15.08.2019 року у справі 676/6166/17 обумовлені правовою позицією, яка висловлена у зразковому рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 року у справі №822/524/18. В тойже час, 13.02.2019 року Велика Палата Верховного Суду рішення Верховного суду від 04.04.2018 року у справі № 822/524/18 скасувала і постановила нове рішення.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.11.2020 року в адміністративній справі №280/7823/20 - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.11.2020 року в адміністративній справі №280/7823/20 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.  
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва