справа № 754/6294/19                                   головуючий у суді І інстанції Бабко В.В.
провадження № 22-ц/824/4618/2021           суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.         

П О С Т А Н О В А
Іменем України
31 березня 2021 року                                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
  за участю секретаря Гасюк В.В.,
 
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» Алієва Гусейна Азіз Огли, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, - 
 
В С Т А Н О В И В: 
 
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав, яке було прийняте 25 січня 2019 року державним реєстратором Алієвим Гусєйном Азіз Огли комунального підприємства «Світоч» м. Києва про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ТОВ «Кредитні ініціативи».  
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2615/1207/71-046, за умовами якого банк зобов`язався надати позивачу кредит у розмірі 120 000 доларів США під 12,5 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 28 грудня 2032 року. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено іпотечний договір № 2615/1207/71-046-Z-46 від 28 грудня 2007 року, предметом якого є належна позивачу на праві власності квартира АДРЕСА_1 . 22 лютого 2019 року позивач отримала інформаційну довідку, з якої останній стало відомо про рішення про державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру. З інформаційної довідки вбачається, що ТОВ «Кредитні ініціативи» незаконно, поза процедурою звернення стягнення на предмет іпотеки та в обхід діючого мораторію, за допомогою державного реєстратора зареєстрували право власності на квартиру позивача. Порушення, допущені державним реєстратором при прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, полягають у тому, що: вчинення реєстраційної дії відбулося без документу, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя, оскільки позивачу не надходило повідомлення від ТОВ «Кредитні ініціативи»; вчинення реєстраційної дії за наявності в реєстрі запису про заборону відчуження майна; вчинення реєстраційної дії, яка порушує Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Державним реєстратором здійснено проведення державної реєстрації речових прав на об`єкт нерухомого майна без вчинення нотаріальної дії з належною позивачу квартирою.         
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.  
В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що у нього виникло право вимагати дострокового виконання зобов`язань, а у позичальника виник обов`язок достроково виконати зобов`язання. Пунктом 12 іпотечного договору визначено способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Суд першої інстанції не врахував умови договору іпотеки, в якому сторони погодили право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі підпункту 12.3 договору і це право є безумовним, тобто, підлягає реєстрації незалежно від претензії іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржено іпотекодавцем у судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав основне зобов`язання. Іпотекодавець погодився, що він може у судовому порядку оскаржити рішення про реєстрацію права власності за банком лише за умови виконання ним основного зобов`язання. Застереження в іпотечному договорі щодо позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки також є договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідач направляв боржнику повідомлення в порядку, визначеному договором. При цьому, відповідач також посилається на постанову Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 61-901св17. Позивач була зобов`язана отримати адресовані їй поштові відправлення, проте, вчинила дії для утруднення захисту прав іпотекодержателя в позасудовому порядку. Відповідач також звертає увагу суду на постанови Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 490/3505/17, від 31 січня 2018 року у справі № 910/6592/16. Належним способом захисту є скасування запису про державну реєстрацію, а не скасування рішення.        
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи є такими, що суперечать матеріалам справи, а також правовим висновкам Верховного Суду.   
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Судом встановлено, що 28 грудня 2007 між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2615/1207/71-046, за умовами якого банк зобов`язався надати позивачу кредит у розмірі 120 000 доларів США, під 12,5 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 28 грудня 2032 року (а.с.16, Т.1).
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено іпотечний договір № 2615/1207/71-046-Z-46 від 28 грудня 2007 року, предметом якого є належна позивачу на праві власності двокімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с.20, Т.1).
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 14 червня 2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 148 268,13 доларів США та 195 929 грн. 28 коп. (а.с.23, Т.1).
28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого банк відступив фактору ТОВ «ФК «Вектор Плюс» свої права вимоги за кредитними договорами, укладеними з боржниками.
Цього ж дня, між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступив фактору ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги за кредитними договорами, укладеними з боржниками.
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 15 липня 2015 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 2615/1207/71-046 від 28 грудня 2007 року. 
03 квітня 2017 року на адресу ОСОБА_1 ТОВ «Кредитні ініціативи» направив повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, за змістом якого банк, визначивши суму боргу за договором кредиту в сумі 672 218,65 доларів США станом на 01 березня 2018 року (що за курсом НБУ складає 18 019 167 грн. 78 коп.), вимагав у тридцятиденний строк сплатити заборгованість. Вказане повідомлення містило застереження, що у разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (а.с.23, Т.2).
Державним реєстратором Алієвим Гусєйном Азіз Огли Комунального підприємства «Світоч» міста Києва проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ТОВ «Кредитні ініціативи». Запис було внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45218128 від 25 січня 2019 року, що підтверджується інформаційної довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна підставою державної реєстрації нерухомого майна (квартири  АДРЕСА_1 ), є доказ вручення, серія та номер: 136-К, виданий 14 вересня 2018 року, видавник: ТОВ «Темапол»; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, серія та номер: КИ/98, виданий 02 квітня 2018 року, видавник: ТОВ «Кредитні ініціативи»; Кредитний договір, серія та номер: 2615/1207/71-046, виданий 28 грудня 2007 року, видавник: ВАТ «Сведабанк»; Іпотечний договір, серія та номер: 2615/1207/71-046-Z-46, виданий 28 грудня 2007 року, видавник: АКБ «ТАС-Комерцбанк» (а.с.14, Т.2).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вважавдоведеним факт порушення належного позивачу права власності на спірну квартиру. Позовні вимоги про застосування таких способів захисту порушеного права як скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є обґрунтованими.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 Закону «Про іпотеку»).
Згідно з частинами першою та третьою статті 36 Закону «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.
Відповідно до частини 1 статті 37 Закону «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.
Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з частиною другою статті 18 якого порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено порядок проведення державної реєстрації прав.
У частині першій статті 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»   передбачено, що заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Визначена у частині першій статті 35 Закону України «Про іпотеку» процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 червня 2019 року у справі № 205/578/14-ц, провадження № 14-48цс19).
Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.
Згідно з пунктом 61 Порядку у редакції, чинній на час проведення реєстрації права власності, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
Таким чином, пунктом 61 Порядку визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і державний реєстратор у ході її проведення приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.
Іпотекодержатель на підтвердження факту направлення й отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки у силу зазначених норм матеріального права зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 638/20000/16-ц, провадження № 14-2цс19).
З матеріалів справи вбачається, що банк звернув стягнення на предмет іпотеки у порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», зареєструвавши 25 січня 2019 року за собою право власності на предмет іпотеки. 
03 квітня 2017 року ТОВ «Кредитні ініціативи» було направлено на адресу ОСОБА_1 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов?язанням. У вказаному повідомленні було зазначено про необхідність сплатити борг за кредитним договором у розмірі 672 218,65 доларів США станом на 01 березня 2018 року (що за курсом НБУ складає 18 019 167 грн. 78 коп.)
Підтвердженням надіслання банком іпотекодавцю письмової вимоги щодо усунення виконання договору позики, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, є повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року  № 270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року № 211.
У пункті 3 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам Закону.
Наведені норми спрямовані на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на майно боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. 
Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази отримання боржником вимоги кредитора про сплату боргу, що давало б можливість ОСОБА_1 у встановлений строк усунути наявні порушення. Не дотримавшись встановленої законом процедури, відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи» зареєстрував за собою право власності на квартиру на підставі іпотечного договору від 28 грудня 2007 року.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 14 червня 2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 148 268,13 доларів США та 195 929 грн. 28 коп. Тобто, банк реалізував своє право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого договір був припинений, а банк втратив своє право на нарахування відсотків. 
Разом з тим, у письмовій вимозі, яка була направлена позивачу перед початком звернення стягнення на предмет іпотеки, доказів отримання якої останнім відсутні, зазначено, що прострочена заборгованість за кредитним договором складає 672 218,65 доларів США, що у відповідності до курсу НБУ  станом на 01 березня 2018 року складає 10 019 167 грн. 78 коп.
Зазначена сума суттєво перевищує заборгованість, стягнуту з позивача рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 14 червня 2012 року, і доказів обґрунтованості зазначеної заборгованості як матеріали справи, так і документи, що надавались ТОВ «Кредитні ініціативи» державному реєстратору не містять, а, відтак, звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості, яка є необґрунтованою, чинним законодавством не передбачено.
Заперечуючи проти позовних вимог, ТОВ «Кредитні ініціативи» вказує на те, що у договорі іпотеки сторони погодили право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі підпункту 12.3 договору і це право є безумовним.
Разом з тим, як зазначалося вище, прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору передує процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору.
У той же час, така процедура ТОВ «Кредитні ініціативи» дотримана не була. Відсутність факту виконання ОСОБА_1 основного зобов`язання не свідчить про наявність у кредитора права звертати стягнення на предмет іпотеки без додержання встановленої законом процедури.
Висновки, які містяться у постановах Верховного Суду від 31 січня 2018 року, від 29 серпня 2018 року та від 22 травня 2019 року, на які посилається відповідач, не підлягають застосуванню у даному випадку, оскільки під час розгляду даної справи врахуванню підлягають висновки, що містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 638/20000/16-ц.
Посилання відповідача на обрання позивачем неналежного способу захисту є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ч. 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, що діяла на момент ухвалення рішення судом першої інстанції) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
Отже, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в зазначений редакції не передбачав можливості скасування та/або вилучення відомостей про речові права та передбачав право суду скасовувати рішення державного реєстратора.
За таких обставин, суд задовольнив позов, захистивши право позивача у спосіб, встановлений законом, а саме шляхом скасування рішення державного реєстратора.
Верховний Суд у своїй постанові від 04 лютого 2021 року у справі № 207/3897/18-ц погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанції про наявність підстав для скасування саме рішення про державну реєстрацію прав.
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень  відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах та доводами апеляційної скарги не спростовуються, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -   
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2020 року залишити без змін.   
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Повне судове рішення складено 02 квітня 2021 року.

Головуючий                                                                        Фінагеєв В.О.
 
Судді                                                                                              Кашперська Т.Ц.
                                      
                                                                                              Яворський М.А.