ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2021 року          м.Дніпро                                                        Справа №  904/67/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Антоніка С.Г.(доповідач),                                           
суддів: Березкіна О.В., Подобєд І.М.
секретар судового засідання: Грачов А.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги  Фізичної особи - підприємця Помпенка Володимира Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 06.04.2021 (суддя Фещенко Ю.В., повний текст рішення складено 06.04.2021р.) у справі №904/67/21

за позовом Фізичної особи - підприємця Помпенка Володимира Миколайовича (смт.Коцюбинське, м. Ірпінь, Київська область) 
до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область) 
про визнання третейської угоди недійсною

ВСТАНОВИВ:

В січні 2021 року Фізична особа - підприємець Помпенко Володимир Миколайович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" та просив визнати недійсною третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження у п. 9.2. договору поставки №1919-09, укладеного 27.03.2017р. між ФОП Помпенко В.М. та ПАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" .
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2021   у справі №904/67/21 у задоволенні позову відмовлено.
Приймаючи рішення, суд виходив з того, що відстуні підстави, встановлені ст. 203, 215 ЦК України, для визнання третейської угоди недійсною.
 До Центрального апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга  Фізичної особи - підприємця Помпенка Володимира Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2021, в якій просить рішення скасувати, а  позов задовольнити.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:
- третейська угода (договір) підписана особою, яка не мала на те відповідних повноважень;
- у позивача була відсутні воля на укладення третейської угоди;
- третейська угода підписана позивачем не з власної волі, а під психічним тиском відповідача.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Помпенка Володимира Миколайовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 06.04.2021 у справі №904/67/21.
Розгляд апеляційної скарги, призначений у судовому засіданні з викликом сторін на 22.06.2021.
За розпорядженням керівника апарату суду від 22.06.2021, відповідно до пункту 2.4.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого для розгляду справи №904/67/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Антонік С.Г., (доповідач), судді - Березкіна О.В., Подобєд І.М.
Зазначеною колегією суддів прийнято апеляційну скаргу  Фізичної особи - підприємця Помпенка Володимира Миколайовича  до свого провадження.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апелянта заперечує, просить рішення суду залишити без змін. Зазначає, що аргументи позивача не відповідають дійсності, необгрунтовані.
Апелянтом заявлялося клопотання про призначення експертизи щодо якості поставленої ним продукції. В задоволенні клопотання відмовлено, оскільки якість поставленої продукції не є предметом спору в даній справі.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, зазначає наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами, 27.03.2017 між Приватним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (покупець) та Фізичною особою - підприємцем Помпенком Володимиром Миколайовичем (постачальник) укладено договір поставки № 1919-09, згідно умов якого постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти та сплатити матеріали на умовах, передбачених договором (пункт 1.1. договору).
Строк дії договору встановлено з дати його підписання представниками обох сторін та діє до 15.03.2019 (п. 10.4., 10.5 Договору). 
Відповідно до пункту 9.2. Договору, у разі, якщо спори та протиріччя, які виникли у зв`язку з виконанням договору чи стосуються його укладення, зміни, порушення умов, недійсності, не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх розгляд здійснюється в постійно діючому регіональному третейському суді України при Асоціації "Регіональна правова група" у відповідності до Регламенту вказаного суду, у тому числі й після закінчення строку дії договору. Ідентифікаційний код 34340324. Місцезнаходження суду: 50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Отто Брозовського, 74А. Свідоцтво про державну реєстрацію № 14-тс від 30.05.2006. Регламент суду розміщений на сайті: http://www.rpgua.com. Рішення третейського суду є остаточним та обов`язковим для сторін та підлягає виконанню в строки, вказані в рішенні суду.
Як вбачається з позовної вимоги, свої вимоги ФОП Помпенко В.М. обґрунтовує тим, що у нього була відсутня воля на укладання третейської угоди і він її уклав під психологічним тиском з боку відповідача, що підтверджується змістом листа відповідача № 3800 від 30.02.2017. Також позивач посилається на те, що третейська угода (договір) підписана особою, яка не мала на те відповідних повноважень, що свідчить про недодержання встановленої законом форми правочинну. 
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на захист  свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду. Одним із способів захисту, передбачених ст.16 ЦК України,   є визнання правочину недійсним
 Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 
Відповідно до ст. 6, ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього   Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 2 статті 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. 
Вимоги до форму та змісту третейської угоди передбачені ст.12 Закону України «Про третейські суди».
Так, згідно даної норми, Третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. 
Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. 
Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. 
Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. 
У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. 
Колегія суддів зазначає, що третейська угода між сторонами укладена у вигляді третейського застереження в договорі і підстави, передбачені ст.12 Закону України «Про третейські суди», для визнання її недійсною відсутні.
Що стосується підписання договору, в якому мається третейське застереження, то він підписаний повноважною особою з боку відповідача – директором з виробництва та планування Малих Д.Ю., на якого наказом від 27.03.2017р. № 107-К було покладено тимчасове виконання обов?язків генерального директора ПРАТ «ІНГЗК».
Докази того, що договір було підписано іншою,  неповноважною особою в матеріалах справи відсутні.
Крім того, якщо б договір був підписаний з боку відповідача неповноважною особою, то його виконання свідчило б про його подальше схвалення, що виключає визнання його недійсним ( ст.241 ЦК України).
Що стосується посилання апелянта та те, що угода була ним укладена під психологічним тиском то суд зазначає наступне.
Статтею 231 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.
Для застосування даної норми права необхідна наявність активних незаконних дій як то, наприклад, погроза, залякування з боку однієї сторони, для примушування іншої сторони на укладання договору. 
Зазначення відповідачем  в листі від 03.02.2017р. вих. №3800 про те, що типовий договір підприємства є обов?язковим для роботи з підприємством не є психологічним насильством в розумінні ст.231 ЦК України.
Крім того колегія суддів зазначає, що укладання даного договору є правом, а не обов?язком сторін. І кожна сторона має право пропонувати та настоювати на своїй редакції договору. І в разі погодження всіх умов договір підписується сторонами і є укладеним.
Колегія суддів констатує, що в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст.12 Закону України «Про третейські суди», ст.ст.203, 231 ЦК України», для визнання третейського застереження недійсним. 
З урахуванням наведеного апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду слід залишити без змін.
Судові витрати за апеляційний перегляд покласти на заявника апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282 – 284 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну Фізичної особи - підприємця Помпенка Володимира Миколайовича залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 06.04.2021  у справі №904/67/21 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на позивача.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови у випадках, визначених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 24.06.2021р.

Головуючий суддя                                                             С.Г. Антонік  

Суддя                                                                                О.В. Березкіна

Суддя                                                                                   І.М. Подобєд