ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року	                        Львів	Справа № 380/4698/20 пров. № А/857/15378/20 	
 
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Довгополова О.М.,
                                                                                 Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання                Хомича О.Р.,
представника відповідача                                      Можаєвої Н.В.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтех Аутдор», Приватної фірми науково-виробничого підприємства «Комтех-плюс» адвоката Єсіпова Ігоря Анатолійовича про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції у зв`язку з розглядом справи № 380/4698/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтех Аутдор», Приватної фірми науково-виробничого підприємства «Комтех-плюс» до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент економічного розвитку Львівської міської ради, Виконавчий комітет Львівської міської ради, про визнання протиправною бездіяльності, 

                                                       В С Т А Н О В И В :

У провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 380/4698/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтех Аутдор», Приватної фірми науково-виробничого підприємства «Комтех-плюс» до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент економічного розвитку Львівської міської ради, Виконавчий комітет Львівської міської ради, про визнання протиправною бездіяльності.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року позов задоволено.

Після цього представник позивачів подав до суду заяву про стягнення на їхню користь судових витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, в розмірі по 45831,25 грн - для кожного з позивачів.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року заяву позивача про стягнення судових витрат в адміністративній справі задоволено частково.
Стягнуто з Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивачів понесені судові витрати на правничу допомогу в сумі 15000 грн - по 7500 грн для кожного з позивачів.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року в адміністративній справі № 380/4698/20 – без змін.

Також постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтех Аутдор», Приватної фірми науково-виробничого підприємства «Комтех-плюс», Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області залишено без задоволення, а додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року в адміністративній справі № 380/4698/20– без змін.

Після цього на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтех Аутдор», Приватної фірми науково-виробничого підприємства «Комтех-плюс» адвоката Єсіпова Ігоря Анатолійовича про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування судових витрат, понесених під час розгляду в апеляційній інстанції, в якій він просив стягнути на користь позивачів за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати в розмірі по 26 535 грн для кожного з позивачів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів при вирішенні цього питання зазначає таке. 

Згідно з пунктом третім частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статей 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як видно з матеріалів справи, між ПФ НВП «Комтех-плюс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 20-05/19/2 від 21.05.2020.
На виконання умов цього Договору 02.06.2020 між ПФ НВП «Комтех-плюс» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 8/20-05/19/2 до договору про надання професійної правничої допомоги № 20-05/19/2 від 21.05.2020.
Крім того, 21.05.2020 між ТОВ «Комтех Аутдор» та ОСОБА_1 укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 20-05/19/1.
На виконання умов цього Договору 02.06.2020 між ТОВ «Комтех Аутдор» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 6/20-05/19/2 до договору про надання професійної правничої допомоги № 20-05/19/1 від 21.05.2020.
На підтвердження витрат на правничу допомогу в апеляційній інстанції позивач надав акт виконаних робіт (наданих послуг) № 17-02/КА-КП/280/4698/20 від 17.02.2021; платіжне доручення № 48 від 19.02.2021 про оплату ТОВ «Комтех Аутдор» гонорару ОСОБА_1 за правничу допомогу на суму 26 535,00 грн; платіжне доручення № 58 від 19.02.2021 про оплату ПФ НВП «Комтех-плюс» гонорару ОСОБА_1 за правничу допомогу на суму 26 535,00 грн.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач подавав заперечення на заяву про розподіл судових витрат, у якому він заперечував проти ухвалення додаткового рішення і задоволення цієї заяви, вважаючи, що сума правничої допомоги є завищеною та необгрунтованою. Також зазначає, що про відшкодування витрат на правничу допомогу позивачі повинні були подати окрему заяву у письмовій формі, а не зазначати про це у відзиві на апеляційну скаргу, тому вважає, що прохання про відшкодування витрат на правничу допомогу повинно бути залишено без розгляду, оскільки воно подане у неналежний спосіб.

Щодо залишення без розгляду заяви представника позивачів, у зв`язку з її поданням у неналежний спосіб, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, частина сьома статті 139 КАС України встановлює граничний строк подачі відповідних доказів та наслідки їх неподання, а саме до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Саме до вказаного строку сторона може або надати докази, які підтверджують розмір понесених нею витрат, або зробити про намір стягнення таких витрат відповідну заяву. На думку колегії суддів, така заява може бути також заявлена письмово або усно (під час фіксування судового засідання технічними засобами). При цьому наслідки у вигляді залишення такої заяви без розгляду, передбачені як за неподання заяви, так і у разі ненадання відповідних доказів.

Про здійснення відшкодування витрат на правничу допомогу представником позивачів було заявлено у відзиві на апеляційну скаргу, а заява про відшкодування витрат із доказами їх понесення в суді апеляційної інстанції подана 22.02.2021, тобто протягом п`яти днів після ухвалення постанови суду.

З огляду на наведені вище обставини колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що позивачами із дотриманням положень частини сьомої статті 139 КАС України своєчасно подано докази про розмір понесених ним судових витрат, що пов`язані із розглядом справи в апеляційній інстанції, а також заявлено клопотання про стягнення таких витрат у відзиві на апеляційну скаргу.

При цьому колегія суддів апеляційного суду враховує висновки Верховного суду висловлені в постанові від 05 березня 2021 року в справі № 817/1087/18, згідно яких суд дійшов висновку про те, що апеляційний суд, залишаючи заяву про ухвалення додаткового судового рішення без розгляду, вдався до надмірного формалізму, оскільки вважав, що неподання заяви у вигляді окремого документу є свідченням недотримання вимог частини сьомої статті 139 КАС України. На переконання колегії суддів, подані позивачем докази про понесені витрати на правову допомогу та заявлене у відзиві клопотання про їх стягнення є достатніми підставами для розгляду питання про стягнення понесених витрат по суті.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи відповідача про наявність підстав для залишення без розгляду поданої позивачами заяви про винесення додаткового судового рішення.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналізуючи викладене, беручи до уваги положення КАС України, враховуючи що надані адвокатом позивачу послуги в апеляційній інстанції базуються на попередній його послугах, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що розмір витрат зазначений позивачем не є пропорційний так як і час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, а тому розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного вважає, що відшкодуванню підлягають судові витрати позивачів на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, тобто по 5000 грн кожному позивачу, оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованим, а також співмірний з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Отже, понесені позивачами витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області в розмірі 10 000 грн, тобто по 5000 грн кожному позивачу. 

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність прийняття додаткового судового рішення та часткового задоволення заяви позивача.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 310, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтех Аутдор», Приватної фірми науково-виробничого підприємства «Комтех-плюс» адвоката Єсіпова Ігоря Анатолійовича про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з розглядом справи № 380/4698/20 задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову в адміністративній справі № 380/4698/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтех Аутдор», Приватної фірми науково-виробничого підприємства «Комтех-плюс» до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент економічного розвитку Львівської міської ради, Виконавчий комітет Львівської міської ради, про визнання протиправною бездіяльності.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтех Аутдор» (ЄДРПОУ 33533697, вул. Зелена, 109, оф. 316, м. Львів, 79035) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області (ЄДРПОУ 38008294, вул. К.Левицького, 18, м. Львів, 79005) 5000 (п`ять тисяч) грн судових витрат.

Стягнути на користь Приватної фірми науково-виробничого підприємства «Комтех-плюс» (ЄДРПОУ 30052037, вул. Зелена, 109, оф. 317, м. Львів, 79035) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області (ЄДРПОУ 38008294, вул. К. Левицького, 18, м.Львів, 79005) 5000 (п`ять тисяч) грн судових витрат.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Додаткова постанова складена у повному обсязі 07 квітня 2021 року