Справа № 428/1185/18 
Провадження № 22-ц/810/346/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10  червня 2021 року   м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого – Лозко Ю.П. (суддя-доповідач)
суддів: Кострицького В.В., Стахової Н.В.,
за участю секретаря судового засідання – Сінько А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 березня 2021 року ухваленого судом у складі: судді Юзефовича І.О. в приміщенні того ж суду
у цивільній справі про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_2 
відповідач – ОСОБА_1 

встановив:

У лютому 2018 року позивачка  ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним вище позовом, в якому просила стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на її користь заподіяну діями останньої вартість матеріальних збитків, спричинених внаслідок дорожньо – транспортної пригоди в сумі 189 563 гривень, а також понесені позивачкою витрати з оплати вартості робіт ТОВ «ЛЕНКОР» за договором № 46 від 02 вересня 2017 року з оцінки збитків, спричинених внаслідок дорожньо – транспортної пригоди в сумі 800 гривень, та франшизу у сумі 2 000 гривень.
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 березня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість матеріальних збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 80374,56 гривень.
Вирішено питання щодо судових витрат.
В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .
За доводами апеляційної скарги, висновок експерта ТОВ «ЛЕНКОР» Бондаренко О.А. № 137 від 26 січня 2018 року, яким визначений розмір завданих збитків позивачки внаслідок дорожньо – транспортної пригоди є неналежним та недопустимим доказом у справі, тому не мав бути покладений судом в основу ухваленого рішення на підтвердження вимог про стягнення матеріальних збитків у визначеному судом розмірі, оскільки у його змісті не зазначено про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також те, що його виготовлено для подання до суду, внаслідок чого судом ухвалене незаконне рішення, що узгоджується з висновком Верховного Суду в постанові Великої Палати від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18. Крім того скаржниця зазначає, що вказаний висновок експерта не містить відомостей про строк дії свідоцтва про присвоєння кваліфікації експерта.
Правом відзиву на апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 , позивачка ОСОБА_2 не скористалась.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачки – адвоката Чернобай С.С., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду відповідає.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд виходив з того, що внаслідок дорожньо – транспортної пригоди, яка сталася 22 серпня 2017 року з вини відповідачки ОСОБА_1 позивачці ОСОБА_2 завдано матеріальних збитків, які підлягають відшкодуванню останньою у розмірі 80 374, 56 гривень, із розрахунку: 283 462, 42 гривень (ринкова вартість автомобіля «ToyotaAvensis», д.н.з. НОМЕР_1 до ДТП) – 105 087,86 гривень ( ринкова вартість вказаного автомобіля після ДТП) = 178 374, 56 гривень – 98 000 гривень (виплата АТ «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_2 страхового відшкодування з вирахуванням суми франшизи - 2000 гривень).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих правильних висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджуються такі факти та обставини справи.
22 серпня 2017 року о 14-30 годині водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом - легковим автомобілем марки «ВАЗ 111830» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись в м. Сєвєродонецьку по вул. 8-го Березня, яка є другорядною, двосторонньою та має по одній полосі руху в кожному напрямку, під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг, не надала переваги в русі транспортному засобу «ToyotaAvensis», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по вул. Першотравневій, яка є головною двосторонньою дорогою, яка має по одній полосі руху в кожному напрямку, в наслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «ToyotaAvensis», а також допустила зіткнення з транспортним засобом «ЗАЗ 110207», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , який знаходився біля перехрестя зі сторони другорядної дороги у зустрічному от транспортного засобу - автомобіля «ВАЗ 111830», д.н.з. НОМЕР_2 , напрямку, та надавав перевагу у руху транспортному засобу - автомобілю «ToyotaAvensis». Внаслідок ДТП транспортні засоби «ВАЗ 111830», д.н.з. НОМЕР_2 , «ToyotaAvensis», д.н.з. НОМЕР_1 , та «ЗАЗ 110207», д.н.з. НОМЕР_3 , отримали механічні ушкодження.
Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 жовтня 2017 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
На час виникнення правовідносин між сторонами, транспортний засіб «ToyotaAvensis», реєстраційний номер НОМЕР_1 належав позивачці ОСОБА_2 .
Цивільно - правова відповідальність відповідачки ОСОБА_1 – водія транспортного засобу «ВАЗ 111830» застрахована АТ «СГ ТАС» ( приватне) згідно полісу обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК 6924553 від 23.06.2017 року. 
Розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого становить 100 000 гривень, франшиза – 2000 гривень.
Матеріальний збиток, завданий ОСОБА_2 як власнику транспортного засобу «ToyotaAvensis», становить 100 000 гривень, із розрахунку суми страхового відшкодування: 100 000-2000 =98 000 гривень.
Отже, сума страхового відшкодування становить 98 000 гривень.
Відповідно до висновоку експерта ТОВ «ЛЕНКОР» ОСОБА_4  № 137 від 26 січня 2018 року,  вартість матеріальних збитків, спричинених власнику транспортного засобу «ToyotaAvensis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП становить – 287 563, 25 гривень.
07 листопада 2017 року позивачкою ОСОБА_2 відчужено належний їй вказаний вище транспортний засіб за договором купівлі – продажу за ціною 100 000 гривень.
Статтею 30 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно висновку № 4347-4349, за результатами проведеної у даній справі судової автотоварознавчої експертизи складеного 29 листопада 2018 року, експертом Донецького НДІСЕ Міністерства юстиції України, ринкова вартість автомобіля «ToyotaAvensis», д.н.з. НОМЕР_1 до дорожньо – транспортної пригоди станом на дату дослідження, за умов визначених в матеріалах справи, становить 283 462,42 гривень; ринкова вартість автомобіля «ToyotaAvensis», д.н.з. НОМЕР_1 до дорожньо – транспортної пригоди станом на дату дослідження, за умов визначених в матеріалах справи, становить 105 087,86 гривень; вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «ToyotaAvensis», д.н.з. НОМЕР_1 становить 283 462,42 гривень.
За частиною 1 статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 Цивільного кодексу України).
Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав.
На підставі заяви ОСОБА_2 до АТ «Страхова Група «ТАС», останнім здійснено розрахунок та виплату страхового відшкодування в розмірі 98 000 гривень з урахуванням франшизи в розмірі 2000 гривень.
Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст.1194 ЦК України).
Отже, одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.
Вартість майнового збитку, завданого позивачці пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо – транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідачки, перевищує виплачений позивачці розмір страхового відшкодування.
За висновком № 4347-4349 судової автотоварознавчої експертизи від 29 листопада 2018 року, різниця між вартістю транспортного засобу до дорожньо – транспортної пригоди та після становить 178 374,56 гривень ( 283462,42 – 105087,86=178 374,56).
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду про стягнення з відповідачки на користь позивачки матеріальних збитків, спричинених внаслідок дорожньо – транспортної пригоди в сумі 80 374, 56 гривень, з вказаних вище підстав.
Доказів спричинення позивачці ОСОБА_2 матеріального збитку внаслідок дорожньо – транспортної пригоди в іншому розмірі, або спричинення цієї шкоди не з вини відповідачки ОСОБА_1 , останньою суду не надано.
Вказане спростовує доводи скаржниці про недоведеність позивачкою підстав позову.
Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.
Доказів які б спростували висновки суду скаржницею не надано.
Доводи апеляційної скарги, про те, що ухвалюючи оскаржуване рішення судом взято до уваги висновок експерта ТОВ «ЛЕНКОР» Бондаренко О.А. № 137 від 26 січня 2018 року, який скаржниця вважає є неналежним та недопустимим доказом у справі, з наведених у скарзі підстав, тому не мав бути покладений судом в основу ухваленого рішення на підтвердження позовних вимог про стягнення матеріальних збитків у визначеному судом розмірі, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки за змістом оскаржуваного рішення, суд виходив лише з висновку № 4347-4349 від 29 листопада 2018 року за результатами проведеної у даній справі судової автотоварознавчої експертизи.
Отже, доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Дата складення повної постанови – 14 червня 2021 року.

Головуючий                                                                                      Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

Н.В. Стахова