Ухвала
іменем України
 
10 червня 2021 року
м. Київ
справа № 461/1428/16-к
провадження № 51-2842ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 2 березня 2021 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Встановлені обставини
За вироком Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2018 року засуджено: ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді громадських робіт на строк
200 годин та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК його звільнено від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності; ОСОБА_8 
за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді громадських робіт на строк 140 годин та на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» її звільнено від відбування призначеного покарання.
Крім того, цим судовим рішенням ОСОБА_9 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК, та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК. 
Львівський апеляційний суд ухвалою від 2 березня 2021 року апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а вирок районного суду від 23 червня 2018 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 – без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення місцевим та апеляційним судами вимог кримінального процесуального закону та на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати рішення цих судів і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Мотиви Верховного Суду
Положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги до касаційної скарги.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням закону, посилаючись на порушення місцевим та апеляційним судами норм матеріального і процесуального права, прокурор
у касаційній скарзі не навів обґрунтування незаконності рішень цих судів, як він мав зробити відповідно до статей 412 і 413 КПК, не зазначив, у чому полягають ці порушення, як вони вплинули на законність, обґрунтованість та справедливість оскаржуваних вироку й ухвали і чому такі порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом згаданих судових рішень з огляду на положення
статей 284, 370, 373, 374, ч. 3 ст. 404, ст. 419 цього Кодексу у їх взаємозв`язку.
Щодо незаконності рішення вироку районного суду прокурор зазначає про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, однак відповідно до статей 433, 438 КПК вказані підстави не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Також формальними є посилання прокурора на недотримання апеляційним судом вимог ст. 419 КПК, оскільки касаційна скарга не містить грунтовних мотивів та аргументації вказаних порушень.
Так прокурор не вказав, у дослідженні яких обставин, установлених під час кримінального провадження і досліджених судом першої інстанції не повністю або
з порушеннями (у чому полягає неповнота і порушення), усупереч вимогам ч. 3
ст. 404 КПК відмовив суд апеляційної інстанції, а також, виходячи із цього, які заходи не були вжиті апеляційним судом для забезпечення виконання положень ст. 22 КПК.
У касаційній скарзі не наведено конкретних доводів щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, викладених в ухвалі цього суду на спростування доводів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, з посиланням на конкретні положення процесуального та матеріального права.
Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1
ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 2 березня 2021 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 і встановити строк для усунення недоліків — десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                     ОСОБА_3