Дата документу 14.06.2021 Справа № 310/7263/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 310/7263/20                                                              Головуючий у 1 інстанції Прінь І.П.
Провадження №22ц/807/1701/21                                                  Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
14 червня 2021 року         м. Запоріжжя
       Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого:         Полякова О.З.,
суддів: Кухаря С.В.,
        Крилової О.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2020 року АТ «Акцент-Банк» правонаступник всіх прав та зобов`язань ПАТ «Акцент-Банк», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування своїх вимог зазначали, що 07 жовтня 2016 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк з метою укладання кредитного договору № SAMABWFC00000645609 та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. 
Позивач зазначав, що ОСОБА_1 підтвердила, що підписана нею Анкета-Заява разом з Умовами та правилами і тарифами, які викладені на банківському сайті https://a?bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у Заяві. 
Відповідно до 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено можливість здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. 
АТ «Акцент-Банк» зазначили, що виконали своє зобов`язання за Договором та угодою у повному обсязі, а саме – надали відповідачу кредит у розмірі відповідно до умов Договору. Проте, відповідач Банку грошові кошти своєчасно не надавав, що має відображення у розрахунку заборгованості. Відповідно до 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених Тарифів. 
У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, її заборгованість станом на 26 вересня 2020 року дорівнює 30475,39 грн., та складається з: 14645,81 грн. – заборгованість за кредитом; 14599,58 грн. – заборгованість по відсотками за користування кредитом; 1230 грн. – пеня.
Посилаючись на наведені обставини, АТ «Акцент-Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором № SAMABWFC00000645609 від 07 жовтня 2016 року у розмірі 30475,39 грн. та судові витрати у розмірі 2102 грн.
Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2021 року відмовлено в задоволенні позовних вимог АТ «Акцент-Банк». 
Залишаючи без задоволення позов АТ «Акцент-Банк», суд першої інстанції виходив безпідставності та недоведеності позовних вимог, оскільки доказів того, що позивачем був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним договором та, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме ці Умови та правила мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил, та, відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач з повернення кредиту, не надано. 
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду АТ «Акцент-Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, подало апеляційну скаргу, в якій просять скасувати заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2021 року та задовольнити позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» у повному обсязі. Стягнути з відповідача судові витрати.
В обґрунтування апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк» зазначають, що суд першої інстанції необґрунтовано послався на відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах надання банківських послуг, оскільки відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під підпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Банком, станом на час укладання договору, на виконання відповідних положень Закону України «Про захист прав споживачів», надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законом не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією та сплата періодичних платежів. Своїм підписом під ретельно прочитаним кредитним договором позичальник підтвердив факт виконання банком усіх переддоговірних формальностей, щодо яких є застереження у чинному на той час законодавстві, в тому числі й постанови правління НБУ № 168 від 10.05.2007. Для уникнення сумнівів потрібно використати позицію Верховного Суду щодо природи даних відносин та дійсності Умов і Правил, що викладена в постанові Верховного Суду від 09 липня 2018 року по справі №202/19403/13-ц, постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року по справі №705/6051/15-ц та постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року по справі №265/7652/15-ц. Аналогічні висновки містяться також і в постановах ВСУ по справах №203/7644/13-ц (61-963св18 та № 2604/29253/12-ц (61-2741св18). При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, а отже ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки цей кредитний договір є договором оферти.
Щодо відмови у стягненні процентів, АТ «Акцент-Банк» посилаються ч. 1 ст. 1048 України, та вважають, що, навіть з урахуванням позиції суду щодо неприйняття не підписанних умов та правил, суд повинен був стягнути з відповідача відсотки у розмірі відсоткової ставки НБУ. Крім цього, приймаючи до увагу позицію Великої Палати Верховного Суду, наведену у постанові від 03 липня 2019 року (№ 342/180/17), суд повинен був стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту.
Сумніви суду відносно розрахунку заборгованості, АТ «Акцент-Банк» вважають необґрунтованими, однак на підтвердження вірності розрахунку Банк до апеляційної скарги долучає банківську виписку. Зазначають також, що при зверненні до Банку відповідач підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, на підставі якої йому було відкрито рахунок, з встановленим кредитним лімітом. При відкритті рахунку та встановленні кредитного ліміту системою банківського ПЗ кредитному договору присвоєно внутрішній системний номер, а отже він не міг бути зазначений в анкеті заяві.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14 квітня 2021 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи. Надано учасникам справи строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.
Учасники справи, своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що 07 жовтня 2016 року між ПАТ «Акнце`т-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 6).
До договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» розміщених на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» (а.с. 6, зворот - 11) та витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» (а.с. 11, зворот - 12) які не містять підпису відповідача.
За розрахунком банку станом на 26 вересня 2020 року дорівнює 30475,39 грн., та складається з: 14645,81 грн. – заборгованість за кредитом; 14599,58 грн. – заборгованість по відсотками за користування кредитом; 1230 грн. – пеня (а.с. 5).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Судом першої інстанції встановлено, що надана позивачем анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Акцент-Банку не містить даних якою послугою мав намір скористатись позичальник та яку картку просив оформити на своє ім`я, не містить зазначений бажаний кредитний ліміт, а також, який саме вид платіжної картки банком було видано відповідачу відповідно до її заяви, її номеру, строку дії та який кредитний ліміт йому було встановлено; не містить істотних умов договору (базову процентну ставку, порядок погашення кредиту, пільговий період та інше).
Доданий до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Акцент-Банку не підписано позичальником.
Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 81 ЦПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Розрахунок кредитної заборгованості, який долучено позивачем до позову, не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві.
Отже, матеріали справи не містять письмових доказів на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 за кредитним договором від 07 жовтня 2016 року кредитних коштів та погодження сторонами умови щодо сплати процентів за користування коштами.
Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту, перевірити розмір нарахованої суми боргу не є можливим, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позовні вимоги не підтверджені належними доказами.
Висновок суду першої інстанції про недоведення позивачем заявленого ним позову підтверджено письмовими доказами у справі та не спростовано доводами апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк» щодо застосування до спірних правовідносин позиції, наведеній у постановах Верховного Суду від 09 липня 2018 року по справі №202/19403/13-ц, 18 квітня 2018 року по справі №705/6051/15-ц від 14 лютого 2018 року по справі №265/7652/15-ц є безпідставними, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14), щодо форми кредитного договору, зазначивши, що підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не може вважатися договором приєднання.
При цьому, посилання в апеляційній скарзі на те, що суди не врахували висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, щодо обов`язку позичальника повернути фактично отримані кошти, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки стосуються оцінки доказів, зокрема надання банком грошових коштів.
Додана до апеляційної скарги банківська виписка по картці ОСОБА_1 за період з 07 жовтня 2016 року по 10 березня 2020 року колегією суддів до уваги не приймається, оскільки до позовної заяви банк зазначену виписку не додавав, не приєднував у якості доказу під час розгляду справи у суді першої інстанції, на її наявність в суді не посилався.
При цьому позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина перша статті 83 ЦПК України).
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин.
У своїй заяві до суду АТ «Акцент-Банк» просило розглянути справу у його відсутність (а.с. 4, зворот), клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Відповідно до частини восьмої статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Згідно з частиною третьою статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Колегія суддів звертає увагу, що єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку - позивача).
Однак, про наявність таких об`єктивних обставин позивач суду не повідомляв.
Банк зазначив про вказану виписку лише в апеляційній скарзі, додавши її копію до апеляційної скарги (а.с. 97-98).
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Колегія суддів зазначає, що подання доказів після розгляду справи у суді першої інстанції порушує принципи змагальності та диспозитивності сторін, тому не приймає, як доказ, подану апеляційному суду АТ «Акцент-Банк» копію виписки по рахунку позичальника, оскільки позивачем не зазначено обставин неможливості подання вказаних документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Частина 2, 4 ст. 43 ЦПК України встановлено зобов`язання учасників справи щодо сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавання усіх наявних у них доказів в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18 (провадження № 61-17205 св 19).
Проте, банк в апеляційній скарзі взагалі не мотивував неможливість подання виписки по рахунку до суду першої інстанції, не мотивується зазначена обставина і в апеляційній скарзі, а тому заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2021 року є таким, що ухвалено на підставі наявним в матеріалах справи доказів, і не не може бути скасованим з формальних підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилань, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення.
Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
При вирішенні даної справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, ухвалені у справі судові рішення відповідають критеріям законності і обґрунтованості.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - залишити без задоволення.
Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 14 червня 2021 року.

Головуючий:

Судді: