ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 320/3957/20
адміністративне провадження № К/9901/20571/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Калашнікової О.В.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
розглянувши в письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 320/3957/20
за позовом ОСОБА_1 
до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Національна асоціація адвокатів України, Рада адвокатів України в особі Голови Ізовітової Лідії Павлівни, 
про визнання протиправним та скасування рішення, 
за касаційною скаргою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року (колегія суддів у складі головуючого судді Епель О.В., суддів: Губської Л.В., Шурка О.І.)
І. СУТЬ СПОРУ
1.        ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва (далі - відповідач), треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Національна асоціація адвокатів України, Рада адвокатів України в особі Голови Ізовітової Лідії Павлівни, в якому просила   визнати протиправним та скасувати рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 08.04.2020 № 276, яким адвоката ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у виді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на шість місяців.
2. Позивач 07.05.2020 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову в цій справі, в якій просила зупинити дію рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 08.04.2020 № 276.
2.1. В обґрунтування заяви позивач зазначила, що невжиття таких заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення або навіть унеможливлення ефективного захисту або поновлення її порушених прав та законних інтересів, оскільки дія оскаржуваного нею рішення КДКА до розгляду судом спору в цій справі по суті матиме для неї негативні наслідки, а саме призведе до порушення її права на працю, дострокового розірвання клієнтами з нею договорів про надання правової допомоги та необхідності повернення отриманих нею гонорарів за адвокатські послуги, вплине на її репутацію, призведе до позбавлення її засобів існування, оскільки адвокатська діяльність є єдиним джерелом її доходу.
ІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
3.    Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року позивачу відмовлено в забезпеченні позову.
4. Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не наведено достатніх підстав, які б унеможливили захист її прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів, не надано належних доказів щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
5. Суд першої інстанції виходив з того, що застосування до адвоката      дисциплінарного стягнення у виді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк      шість місяців не є беззаперечною обставиною, наявність якої є підставою для вжиття заходів до забезпечення адміністративного позову, а оцінку спірним діям відповідача буде надано за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.
6. Судом першої інстанції не встановлено очевидних ознак небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі. 
7. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що у випадку забезпечення позову суд фактично без належних на те підстав поставить під сумнів рішення суб`єкта владних повноважень, втрутившись у його дискреційні повноваження без надання правової оцінки підставам для такого рішення, а відтак тимчасово вирішить майбутній спір по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та виходить за межі встановлених підстав для забезпечення позову.
8.    Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року задоволено апеляційну скаргу позивача. Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року скасовано. Ухвалено постанову, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.
Зупинено дію рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 08.04.2020 № 276 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 320/3957/20.
9. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що такий вид забезпечення позову як зупинення дії рішення відповідача до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 320/3957/20 відповідає предмету заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та не виходить за межі принципу співмірності, що є оціночним поняттям, яке передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
10. Суд апеляційної інстанції встановив наявність передбачених частиною другою   статті 150 КАС України   підстав для забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 08.04.2020 № 276 до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.
11. Крім того суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в даному випадку негативні наслідки, які можуть настати, якщо судом не буде застосовано заходи забезпечення позову в цій справі, переважають над наслідками застосування відповідних заходів, які полягають у тимчасовому невиконанні рішення суб`єкта владних повноважень, а відповідачем не наведено конкретних негативних наслідків, які можуть настати, якщо оскаржуване позивачем рішення КДКА не буде виконуватися до вирішення цієї справи судом по суті заявлених позовних вимог.
IІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
12.      Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просив скасувати оскаржуване рішення, залишивши в силі ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року, а також  стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати за подання касаційної скарги.
13. До Верховного Суду 17 серпня 2020 року надійшла касаційна скарга Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року, яка прийнята в результаті перегляду ухвали Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року.
14. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2020 дану касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Верховного Суду у складі: Калашнікова О.В. - головуючий суддя, судді: Загороднюк А.Г., Соколов В.М.
15. Ухвалою Верховного Суду від 07.09.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року у справі № 320/3957/20.
16.      У касаційній скарзі вказано, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права (в частині неправильного застосування положень ст. 150-154 КАС України) та норм матеріального права (ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
17.       На думку відповідача забезпечення позову у справі про визнання протиправним та скасування рішення КДКА м. Києва № 276 від 08.04.2020 з урахуванням строковості у запропонований позивачем спосіб фактично є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, а тому задовольняючи заяву про забезпечення позову в рамках справи 320/3957/20 суд апеляційної інстанції допустив принципу рівності сторін.
18.       В касаційній скарзі також наголошено, що право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю ( п. З ч. 1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Таке право зупиняється з дня прийняття кваліфікаційно- дисциплінарною комісією адвокатури відповідного рішення ( п. З ч. З ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
19. Відповідач наголошує, що починаючи з 08.04.2020. тобто з дня прийняття оскаржуваного рішення у справі № 320/3957/20 усі договори про надання правової допомоги, які укладені від імені адвоката ОСОБА_1 розірвані в односторонньому випадку, а договори, як укладені від імені адвокатського об`єднання, не доводять участь ОСОБА_1 , як адвоката клієнтів адвокатського об`єднання, оскільки таким клієнтам призначається інший адвокат.
ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА 
20.   Відповідно до частини третьої   статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -   КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
21.   Статтею 150 КАС України   передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
21.1. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
22.   Відповідно до пункту 1 частини першої   статті 151 КАС України   позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.
23.   Частиною другою   статті 31   Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"   передбачено, що накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі: 1) повторного протягом року вчинення дисциплінарного проступку; 2) порушення адвокатом вимог щодо несумісності; 3) систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
24.   Переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.
25. Верховний   Суд наголошує на тому, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою   статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, установити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якої можливо запобігти.
26.   В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
27.   Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. 
28. При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими, репутаційними, службовими та професійними наслідками.
29.   Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від      21      листопада 2018 року у справі №826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 30 вересня 2020 року у справі № 640/1305/20, від 24 листопада 2020 року у справі № 640/9636/20.
30.   Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач звернулася до суду першої інстанції із заявою про вжиття заходів забезпечення позову як адвокат у зв`язку з прийняттям Дисциплінарною палатою Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва рішення від 08 квітня 2020 року № 276, яким притягнуто адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк шість місяців.
31.   Відмовляючи у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд першої інстанції дослідивши зміст поданої позовної заяви та доводів наведених позивачем на обґрунтування вказаної заяви дійшов висновку   про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та відсутності підстав для її задоволення.
32. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову в цій справі шляхом зупинення дії оскаржуваного позивачем рішення КДКА може призвести до порушення конституційного права позивача на працю, суттєво вплинути на майнове становище та ділову репутацію, що істотно ускладнить або навіть унеможливить здійснення ефективного захисту та поновлення прав і законних інтересів позивача у разі визнання їх судом порушеними та задоволення цього позову.
33.   У касаційній скарзі відповідачем зазначено забезпечення позову у справі про визнання протиправним та скасування рішення КДКА м. Києва № 276 від 08.04.2020 з урахуванням строковості у запропонований позивачем спосіб фактично є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, а тому задовольняючи заяву про забезпечення позову суд апеляційної інстанції допустив принципу рівності сторін.
34.   Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що в оскаржуваній постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2020 судом апеляційної інстанції зупинено дію індивідуального акту - рішення КДКА м. Києві від 08.04.2020 № 276. При цьому, оскільки позивачем заявлено вимогу про визнання протиправним та скасування рішення КДКА м. Києві, його зупинення в порядку забезпечення позову фактично указує на вирішення позовних вимог в адміністративному спорі по суті.
35. З огляду на наведене, Верховний   Суд погоджується з такими доводами касаційної скарги, оскільки позивач звернувся із позовом про скасування рішення від 08 квітня 2020 року № 276, виданого Дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва у межах повноважень, дія якого обмежена в часі, і його зупинення в порядку забезпечення позову, фактично указує на вирішення позовних вимог в адміністративному спорі по суті з огляду на їх тимчасовий характер.
Така правова позиція уже була висловлена Верховним Судом у постанові від 24 листопада 2020 року у справі № 320/3957/20.
36. Щодо визначеної позивачем підстави для забезпечення позову про наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності оскаржуваного рішення, Верховний Суд зазначає, що в цьому випадку наявність ознак протиправності оскаржуваного нормативно-правового акту може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності. Застосування заходів забезпечення позову в цьому випадку фактично вирішує справу по суті предмету позову.
37. При цьому, саме існування очевидних ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, як стверджує позивач, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову шляхом зупинення дії такого рішення, оскільки дана ознака є лише передумовою для такого забезпечення та повинна прийматись судом до уваги із врахуванням іншої підстави забезпечення позову - невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від  20 квітня 2021 року у справі № 640/17351/19. 
38. Крім того, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що КДКА м. Києва застосовано до заявника захід дисциплінарного впливу, який прямо передбачений   Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
39. Аргумент, що застосованим дисциплінарним заходом здійснено втручання у право позивача на працю не приймається оскільки вимагає оцінки пропорційності застосованого заходу вчиненого дисциплінарного проступку, що не допустимо при вирішенні питання забезпечення позову. 
40. Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку щодо задоволення заяви про забезпечення позову.
41.   Відповідно до   статті 352 КАС України   суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених   статтею 341 цього Кодексу   межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
42.   Ураховуючи вищенаведене, відповідно до   статті 352 КАС України   Верховний Суд уважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
VІ. Судові витрати
43.   Розподіл судових витрат врегульовано   статтею 139 КАС України.
44.   Відповідно до частини другої   статті 139 КАС України   при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. 
Частиною п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
45.   Отже, загальне правило розподілу судових витрат полягає в тому, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому відповідачу - суб`єкту владних повноважень, можуть компенсуватись лише документально підтвердженні витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз, оскільки суб`єкт владних повноважень повинен нести усі ризики, пов`язані з прийняттям ним рішень, вчиненням дій чи допущенням бездіяльності, у тому числі необхідність відстоювати правомірність своєї поведінки в адміністративному суді. Такі обмеження у можливостях суб`єктів владних повноважень свідчать про загальну спрямованість адміністративного судочинства на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у спірних відносинах із владою.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 666/754/16-а, від 16 січня 2020 року у справі № 360/4447/18 та від 24 листопада 2020 року у справі № 640/9636/20.
46.   Враховуючи те, що в ході судового розгляду справи відповідачем витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз не здійснювалось, а сплачені суми судового збору відповідачу як суб`єкту владних повноважень компенсації не підлягають, підстави для задоволення вимог касаційної скарги у цій частині відсутні.
47. Керуючись статтями   3,   341,   345,   349,   352,   355,   356,   359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
1.   Касаційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва задовольнити частково.
2.   Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року у справі № 320/3957/20 скасувати та залишити в силі ухвалу Київського окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2020 року.
3. Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	О.В. Калашнікова А.Г. Загороднюк   В.М. Соколов