ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/1040/20                                        Головуючий суддя І інстанції Бородіна Н. М.
Провадження № 22-ц/818/3483/21                                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про поворот виконання судового рішення

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2021 року                             м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого судді - Яцини В.Б.
суддів:                 - Котелевець А.В., Хорошевського О.М.,
за участю секретаря : Семикрас О.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 17 березня 2021 року, постановлену у складі головуючого судді Бородіної Н.М., по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про поворот виконання судового рішення по справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей,

встановив:

22 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
23 січня 2020 року Київським районним судом по справі № 953/1040/20 було видано наказ за яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частина від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця .
28 лютого 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 23 січня 2020 року, яким було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від заробітку(доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття.
У поданій заяві ОСОБА_2 просив суд скасувати зазначений судовий наказ, посилаючись на такі нововиявлені обставини, які підтверджуються відповідними доказами: діти, на утримання яких було видано судовий наказ, мають постійне місце проживання з батьком, ОСОБА_2 , а не з матір`ю, яка фактично має інше місце проживання і не мешкає разом з дітьми.
Чинною ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2020 року у справі № 953/1040/20 скасовано судовий наказ за нововиявленими обставинами, у задоволені заяви ОСОБА_1 про стягнення аліментів - відмовлено.
16 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про поворот виконання судового наказу, оскільки ОСОБА_1 при зверненні із заявою повідомила завідомо неправдиву інформацію.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17 березня 2021 року  заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ) в порядку повороту виконання судового наказу Київського районного суду м.Харкова від 23.01.2020 року у справі №953/1040/20 грошові кошти в сумі 26759 грн. 49 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати.
На обґрунтування вказала, що вона з боржником та дітьми зареєстровані як проживаючі за адресою: АДРЕСА_2 . Саме нею здійснюється контролювання навчання дітей у школі, слідкування за їх харчуванням, зовнішнім виглядом, дозвіллям, саме нею здійснюється оплата лікування дітей.
Зазначила, що судом не зазначено, які саме документи вона підробила, або які саме відомості є неправдиві.
У письмовому відзиві представник заявника ОСОБА_2 - адвокат Говтвяниця М.В. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а ухвалу залишити без змін.
На обґрунтування вказала, що після розірвання шлюбу, діти залишилися проживати з батьком, батько звичайно не заперечував проти спілкування дітей з матір`ю і вони гостювали деякі не тривалі проміжки часу з матір`ю, проте основне місце проживання дітей було з батьком.
Крім того, як встановлено   судовим рішенням від 23.10.2020 р. зареєстроване місце проживання дітей за адресою  АДРЕСА_2 , збігається з їх фактичним місцем проживанням разом з батьком ОСОБА_2 , тому не підлягає заява ОСОБА_1 до задоволення.
Отже, доводи ОСОБА_1 не відповідають дійсності, а відтак немає права на стягнення аліментів, і судом абсолютно законно було скасовано наказ про стягнення аліментів.
Вказує, що ОСОБА_1 не проживає з ним та дітьми з 2016 року, та заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2020 року у справі №953/3440/20, яким було визнано ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 та її було знято з реєстрації у квартирі заявника ОСОБА_2 .
Зазначив, що оскільки діти проживають з ОСОБА_2 та потребують належного їх утримання, то сплата аліментів на користь ОСОБА_1 є безпідставним стягненням, яка підлягає поверненню ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.
Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.
Задовольняючи заяву про поворот виконання рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві про видачу судового наказу ОСОБА_1 зазначила завідомо неправдиві відомості про те, що неповнолітні діти проживають з нею, на підставі чого судом було видано судовий наказ про стягнення на її користь з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, на підставі чого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за місцем роботи були стягнуті грошові кошти в сумі 26759,49 грн. Суд також взяв до уваги, що судовим рішенням було встановлено, що зареєстроване місце проживання дітей за адресою АДРЕСА_2 збігається з їх фактичним місцем проживанням разом з батьком ОСОБА_2 , що підтверджено належними, допустимими доказами, а ОСОБА_1 в такій ситуації не могла не знати, що діти з нею не проживають.
       Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.
Відповідно до частини 1статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Статтею 171 ЦПК України передбачено, що заява про скасування судового наказу не пізніше наступного дня передається судді, визначеному у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.
Заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.
У разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.
Отже поворот виконання - це спосіб відновлення майнових прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього безпідставно одержаного за скасованим рішенням.
Необхідність у повороті виконання судового рішення і поверненні сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011 поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Відповідно до ч.6 ст.444 ЦПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.
За ч.2 с. 445 ЦПКУ країни  у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.
Отже, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі.
Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04вересня 2019 року по справі №569/15646/16-ц. У цій постанові також вказано, що суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті кошти за скасованим судовим рішенням, у разі відсутності обмежень, установлених законом.
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звертаючись 22.01.2020р. до суду із заявою про стягнення аліментів на дітей, повідомила, що діти проживають із нею. Судом з урахуванням із зазначених повідомлень ОСОБА_1 були стягнуті на її користь з ОСОБА_2 аліменти, оскільки за ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Суд також було встановлено, що повідомлена  ОСОБА_1  інформація була завідомо неправдивою, оскільки як встановлено судовим рішенням від 23.10.2020 р. зареєстроване місце проживання дітей за адресою АДРЕСА_2 , збігається з їх фактичним місцем проживанням разом з батьком ОСОБА_2 , що підтверджено належними, допустимими доказами.
Постановою Харківського апеляційного суду від 18 травня 2020 року було встановлено, що 12 березня 2020 ОСОБА_2 було надано до суду заяву на виконання недоліків ухвали про залишення без руху, в якій він зазначив, зокрема документи про проживання дітей з батьком, які мають відповідну дату їх складання – посвідчення багатодітної родини від 26 березня 2018 року; акт обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини від 19 лютого 2020, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 17 січня 2018 року, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання № 307 від 04.07.2017; відповідь головного лікаря КНП «Міська дитяча поліклініка № 23» ХМР № 234 від 17.02.2020 (а.с. 24-25).
23 жовтня 2020 року Київський районний суд м. Харкова ухвалою у справі № 953/1040/20 скасував судовий наказ Київського районного суду м. Харкова від 23.01.2020 у справі №953/1040/20 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частина від заробітку (доходу) ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з 22.01.2020 до досягнення дітьми повноліття та судовий збір у розмірі 210,20 грн. на користь держави.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей – відмовив.
При цьому згаданою ухвалою суд встановив, що згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 26.03.2018, виданого на ім`я ОСОБА_2 , яке дає право останньому на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей, підтверджує факт спільного проживання ОСОБА_2 разом із дітьми: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 (а.с. 135).
Факт спільного проживання малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 разом із батьком ОСОБА_2 підтверджуються також актом обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини від 04.07.2017, 17.01.2018, 19.02.2020 .
Зважаючи на те, що зареєстроване місце проживання дітей за адресою АДРЕСА_2 , збігається з їх фактичним місцем проживанням разом з батьком ОСОБА_2 , що підтверджено належними, допустимими доказами, суд не встановив підстав виникнення у ОСОБА_1 безспірного права грошової вимоги - права на стягнення аліментів з ОСОБА_2  (а.с. 200-201).
Згідно ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року на судові накази поширюються положення ЦПК щодо вирішення процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судового наказу.
Таким чином, за замістом зазначених норм в порядку повороту виконання судового наказу поверненню на користь боржника підлягають лише ті грошові суми, які отримані стягувачем.
Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнуте з нього за скасованим рішенням.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі №336/9595/14 (провадження №61-14640сво18).
Отже судом достовірно було встановлено, що діти на день звернення до суду із заявою про видачу судового наказу проживали з батьком ОСОБА_2 , а мати – окремо, а доводи скарги не знайшли свого підтвердження і тому цього висновку суду не спростовують.
Згідно довідки Національного аерокосмічного університету ім.М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» від 12.01.2021 р, з ОСОБА_2 , який працює начальником навчально-методичного відділу, за період з квітня 2020 р. по листопад 2020 р. на користь ОСОБА_1 згідно судового наказу від 23.01.2020 р. №953/1040/20 було утримано аліментів із заробітної плати ОСОБА_2 на суму 26759,49 грн. (а.с.214).
Оскільки ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.10.2020 року було скасовано судовий наказ Київського районного суду м. Харкова від 23.01.2020, який був обґрунтований завідомо неправдивими відомостями нею щодо місця проживання дітей та перебування їх на утриманні батька, - колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 26759 грн. 49 коп. в порядку повороту виконання судового рішення. Доводи скарги про те, що діти мешкали з ОСОБА_1 та про недоведеність повідомлення нею завідомо неправдивих відомостей не знайшли свого належного підтвердження і спростовується загаданим чинним судовим рішенням про скасування судового наказу, яке має преюдиціальне значення по справі. Її доводи про те, що вона утримувала неповнолітній дітей, не мають правового значення для повороту виконання, оскільки це є її батьківським обов`язком. 
Висновки суду першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України належним чином вмотивовані, відповідають встановленим судом обставинам справи, які ґрунтуються на наявних у справі доказах, та наведеним нормам матеріального права, і доводами скарги не спростовані.
Оскаржене судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.
Керуючись ст.259, п. 1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 17 березня 2021 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 14 травня 2021 року.

Головуючий                                                                                        В.Б. Яцина.

Судді                                                                                                      А.В.Котелевець.

О.М.Хорошевський.