ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/222/21  Номер провадження 22-ц/814/890/21	Головуючий у 1-й інстанції Омельченко І. І.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М., при секретарі судового засідання: Кальник А.М., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 лютого 2021 року у справі за позовною заявою  ОСОБА_1  до державного реєстратора Комендантівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області Зеленцової Ольги Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро» про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, -

В С Т А Н О В И В :
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовною заявою до державного реєстратора Комендантівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області Зеленцової Ольги Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро» про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора.
Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 лютого 2021 року матеріали цивільної справи за позовом  ОСОБА_1  до державного реєстратора Комендантівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області Зеленцової Ольги Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро» про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, надіслано за підсудністю до Решетилівського районного суду Полтавської області.
З вказаною ухвалою суду не погодилася  ОСОБА_1 та подала на неї апеляційну скаргу, в якій прохає ухвалуКобеляцького районного суду Полтавської області від 04 лютого 2021 рокускасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, та такою що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, внаслідок чого невірно встановив територіальну підсудність цієї справи.
Зокрема вказує, що відповідач вчиняла реєстраційні дії по місцю знаходження за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто, в даному випадку спір виник щодо рішення державного реєстратора, які позивач вважає незаконними, та які підлягають скасуванню. Тому, враховуючи, що Відповідач діє як юридична особа, а тому відповідно до норм ч.2 ст. 27 ЦПК України, дана справа має бути розглянута Кобеляцьким районним судом Полтавської області.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що позивачем заявлені вимоги про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про припинення іншого речового права, яке внесене 28.07.2020 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яким було припинено інше речове право за № 26573628 та зареєстрованого 08.06.2018 року, а саме права оренди земельної ділянки, що розташована на території Федіївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області площею 4,6203 га, кадастровий номер 5324285400:00:013:0041, переданої на підставі договору оренди землі від 07.05.2018, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , а також про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію іншого речового права, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №37679408 та зареєстрованого 28.07.2020 року, а саме права оренди земельної ділянки, що розташована на території Федіївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області площею 4,6203 га, кадастровий номер 5324285400:00:013:0041, переданої на підставі договору оренди землі від 01.01.2009, укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро».
Спір виник з приводу реєстраційних дій стосовно нерухомого майна, а саме скасування державної реєстрації речового права та скасування припинення іншого речового права - права оренди земельної ділянки, що розташована на території Федіївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області.
Реєстраційні дії, які є предметом оскарження, вчинені стосовно нерухомого майна, користувачем якого є ОСОБА_2 і рішення суду у справі безпосередньо буде впливати на права власника нерухомого майна ОСОБА_1 .
Передаючи справу №532/222/21 на розгляд до Решетилівського районного суду Полтавської області, суд першої інстанції виходив з того, що спір виник з приводу нерухомого майна - земельної ділянки, що розташована на території Федіївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, зокрема здійснення реєстраційних дій стосовно цього нерухомого майна, а тому у даному випадку діють положення процесуального закону про виключну підсудність. Тому, суд дійшов висновку про те, що дана справа не підсудна Кобеляцькому районному суду Полтавської області та її необхідно надіслати за підсудністю до Решетилівського районного суду Полтавської області.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону.
За загальним правилом, встановленим ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, а позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Стаття 28 передбачає випадки визначення підсудності справ за вибором позивача.
Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
За правилом ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Так, згідно із статтею 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Правовий стан нерухомості ґрунтується на необхідності забезпечення особливого стану цих речей, стійкість правовідносин з їх обігу задля чого застосовується окрема реєстрація прав на нерухоме майно та нотаріальна форма правочинів щодо нерухомості.
Із метою реалізації забезпечення сталості правовідносин щодо нерухомого майна приймалось декілька законодавчих актів і один з останніх є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
У постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року зроблено висновок, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Отже, позови що виникають з приводу нерухомого майна - це позови пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови, у спорах, які є наслідком правовідносин пов`язаних з обігом нерухомого майна повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.
Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.
Разом з тим, правила про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо). Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо. Отже, спори, що пов`язані з визнанням припиненими договорів щодо нерухомого майна, пред`являються до суду за місцезнаходженням майна.
Таким чином, постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд іншому суду, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги місцезнаходження нерухомого майна - земельної ділянки, що розташована на території Федіївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, зокрема здійснення реєстраційних дій стосовно цього нерухомого майна.
Згідно з ч.8 ст.30 ЦПК України вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.
Відповідно до змісту позовної заяви, предметом позову є скасування державної реєстрації речового права та скасування припинення іншого речового права - права оренди земельної ділянки, що розташована на території Федіївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області.
Отже, по справі спір виник з - приводу нерухомого майна, яке знаходиться у Решетилівському районі Полтавської області.
Таким чином, суд першої інстанції законно та обґрунтовано передав справу на розгляд Решетилівському районному суду Полтавської області за місцезнаходженням нерухомого майна.
За таких обставин,  коли положеннями процесуального права встановлена виключна підсудність, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про необхідність розгляду справи судом за місцезнаходженням Відповідача (юридичної особи) у відповідності до норм ч.2 ст. 27 ЦПК України. 
Отже, з урахуванням викладеного та наведених норм процесуального права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про передачу справи за підсудністю до Решетилівського районного суду Полтавської області, оскільки позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна.
Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.375, ст. ст. 381 - 384  ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 лютого 2021 року– залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів  безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови суду виготовлено 01 квітня 2021 року.

Головуючий: ______________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ О.Ю. Кузнєцова ________________ Л.М. Хіль