ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року	Львів	Справа № 500/2444/20 пров. № А/857/6832/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді                                                     Сеника Р.П.,  
суддів                                                                           Судової-Хомюк Н.М., Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання                    Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі № 500/2444/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмила Олегівна про визнання протиправними та скасування постанов,-

суддя в 1-й інстанції - Мартиць О.І.,
час ухвалення рішення - 15.02.2021 року,
місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення - 15.02.2021 року,

В С Т А Н О В И В :

03 вересня 2020 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про визнання протиправними та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про відкриття виконавчого провадження від 01.07.2019 ВП №59429929 і постанови про арешт коштів боржника від 11.08.2020 ВП №59429929.
Позовні вимоги мотивовано тим, що Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. (далі Приватний виконавець Лановенко Л.О.) при відкритті виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса порушено статтю 24 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII) та прийнято до виконання виконавчий документ не за місцем проживання чи перебування боржника, який зареєстрований та мешкає у Тернопільській області.
Крім того, 11.08.2020 Приватним виконавцем Лановенко Л.О. винесена постанова про арешт коштів боржника.
Позивач вважає, що оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі № 500/2444/20  позовні вимоги задоволено повністю.
Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до частини другої статті 24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Відповідач вказала, що стягувачем було подано заяву про примусове виконання рішення із зазначенням місцезнаходження майна боржника (грошових коштів) - рахунку відкритого в "Печерське" АТ "ОТП Банк", який розташований у місті Києві. Таким чином, на думку відповідача, постанова про відкриття виконавчого провадження відповідає вимогам чинного законодавства.
Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі № 500/2444/20 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивач у судове засідання не прибув, однак до суду надійшло письмове клопотання від представника позивача про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що останній перебуватиме на розгляді іншої справи у Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області. Однак, це клопотання задоволеним бути не може, оскільки жодних доказів на представництво інтересів в іншій справі та доказів обґрунтованості відкладення розгляду справи не надано. Крім того, виходячи з положень ч. 4 ст. 196 КАС України присутність осіб, які беруть участь у справі, є не обов`язковою та судом така обов`язковою не визнавалася, а відкладення справи, призведе до необґрунтованого затягування апеляційного розгляду, коли таку може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та наданих письмових пояснень позивача викладених у позовній заяві.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що адреса реєстрації місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .
Належні та допустимі докази зареєстрованого місця проживання/перебування позивача, як у період укладення договору з ПАТ "Дельта Банк", видачі виконавчого напису нотаріусом, відкриття виконавчого провадження відповідачем, так і на час розгляду справи у суді у місті Києві, у матеріалах справи відсутні.
Щодо наявності підстав для відкриття виконавчого провадження з огляду на наявність у боржника відкритих рахунків у банківських установах, місцезнаходження яких є місто Київ, то відповідачем, не надано суду доказів наявності коштів на банківських рахунках на момент відкриття виконавчого провадження, що відкриті у банках з місцезнаходженням у місті Києві.
З наведеного вбачається, що місце проживання боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого Приватний виконавець Лановенко Л.О. здійснює діяльність та відомості щодо якої внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні ВП №59429929 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника ОСОБА_1 .
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов до висновку, що Приватним виконавцем ОСОБА_2 не дотримано вимоги статті 24 Закону №1404-VIII та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче провадження не за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи або знаходження її майна, а в іншому виконавчому окрузі. Відтак, відповідач протиправно та всупереч чинного законодавства прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в нього достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.
Розглядаючи спір, апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 31.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий надпис №13310 про стягнення з ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ "Росвен Інвест Україна" заборгованості у розмірі 34982,72 грн за кредитним договором, а також стягнуто плату за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 650,00 грн.
Стягувач - ТОВ "Росвен Інвест Україна" звернулося до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни із заявою про примусове виконання виконавчого напису №13310 від 31.05.2019, до якої додано оригінал виконавчого напису. Стягувач просив з метою виконання рішення звернути стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника.
Також стягувачем подано Приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. інформацію про відкриття рахунку із зазначенням місця знаходження майна боржника (грошових коштів) - рахунку р/р НОМЕР_1 для погашення заборгованості, відкритого в "Печерське" АТ "ОТП Банк", який розташований за адресою: м. Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 44.
01.07.2019 Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59429929 з примусового виконання виконавчого напису №13310, виданого 31.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з боржника ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ТОВ "Росвен Інвест Україна" заборгованості в розмірі 35632,72 грн. 
У свою чергу 11.08.2020 Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. прийнято постанову про арешт коштів боржника ВП №59429929 та накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 40195,99 грн. 
Не погоджуючись із постановами приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів боржника у ВП №59429929, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Крім того, судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 11.06.2003. Така ж адреса про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 зазначена у виконавчому написі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. №13310, у відомостях про боржника у заяві ТОВ "Росвен Інвест Україна" про примусове виконання рішення та у виконавчому провадженні №59429929.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Частина 2 статті 19 Конституція України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусовому виконанню підлягають, зокрема, рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі також - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ (частини перша, друга статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).
Пунктом 1 розділом ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5), визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.
Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.
Так, пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження».
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.
З Єдиного реєстру приватних виконавців України вбачається, що виконавчим округом приватного виконавця Лановенко Л.О. є м. Київ.
Як встановлено з матеріалів справи, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 .
Також суд апеляційної інстанції зауважує, що у матеріалах справи відсутні докази наявності будь-якого майна позивача (боржника) у в межах виконавчого округу відповідача.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що скарга підлягає задоволенню, оскільки Приватний виконавець порушив правила територіальної діяльності приватних виконавців, так як прийняв виконавчий документ з іншого виконавчого округу, що у свою чергу суперечить Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції № 512/5.
До аналогічних висновків дійшов Верховний суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 квітня 2020 року у справі №  580/3311/19, яка  в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення цього спору.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат за цим апеляційним провадженням немає.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 229, 230, 241, 243, 287, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі № 500/2444/20 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 14.04.2021 року