ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
іменем України
13 травня 2021 року
м. Харків
справа № 645/7362/20
провадження № 22-ц/818/2846/21 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Котелевець А.В.,
суддів – Бурлака І.В., Хорошевського О.М., 
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега–Гарант» на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року в складі судді Федорової О.В.,
у с т а н о в и в :
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» (далі - АТ «СК «Мега-Гарант») про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі- ДТП).
Позов мотивовано тим, що 23 липня 2020 року о 09 год. 25 хв на перехресті вулиці Краснодарської та провулку Петрозаводського в місті Харкові сталася ДТП за участю належного йому транспортного засобу Suzuki Intruder 800, державний номерний знак НОМЕР_1 та транспортного засобу ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , яким керував ОСОБА_3 .
Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2020 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В результаті ДТП його транспортний засіб було пошкоджено. Відповідно до звіту № 108/07/20 від 27 липня 2020 року про оцінку вартості відновлювального ремонту, складеного фізичною особою підприємцем (далі - ФОП) ОСОБА_4 , розмір матеріального збитку становить 28 073, 22 грн. 21 жовтня 2020 року AT «СК «Мега-Гарант» виплачено страхове відшкодування, розмір якого з вирахуванням безумовної франшизи в сумі 2600 грн та ПДВ 2961,07 грн становить 22512,15 грн. 
Вважає, що розмір страхового відшкодування, здійсненого AT «СК «Мега-Гарант», є заниженим, оскільки дійсна вартість матеріального збитку становить 106840 грн, а тому йому повинно бути відшкодовано 49463,78 грн, що підтверджується звітом про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 538/11-20, складеним 27 листопада 2020 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 . Оскільки страхове відшкодування у визначеному ним розмірі у встановлений законом строк виплачена не було, то також підлягає відшкодуванню пеня за порушення строків сплати страхового відшкодування з 24 жовтня 2020 року по 04 грудня 2020 року в розмірі 362,96 грн.
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив стягнути з АТ «СК «Мега-Гарант» страхове відшкодування у розмірі 27001,78 грн, пеню за порушення строків сплати страхового відшкодування з 24 жовтня 2020 року по 04 грудня 2020 року в розмірі 362,96 грн, витрати на оплату вартості професійної правничої допомоги у розмірі 7000,00 грн та на проведення експертизи/оцінки у розмірі 2500,00 грн, а також 840,480 грн судового збору.
14 червня 2019 року AT «СК «Мега-Гарант» подало відзив на позовну заяву, в якому просило відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відзив мотивовано тим, що страхове відшкодування виплачено позивачу у встановлений законом строк, його розмір є обґрунтованим та визначеним у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умов договору страхування, укладеного з власником автомобілю ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_2 . Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 538/11-20, складений 27 листопада 2020 pоку ФОП ОСОБА_5 , не є належним доказом по справі, оскільки оцінку було проведено вже після отримання останнім страхового відшкодування. З указаного звіту неможливо встановити достовірність і об`єктивність оцінки майна, дійти висновку про його вартість та розмір відновлювального ремонту, оскільки позивачем долучено до позовної заяви тільки 1, 2 та 12 сторінки зазначеного звіту. ОСОБА_1 не оскаржував розмір страхового відшкодування та висновки оцінки, проведеної страховою компанією. 
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 27001,78 грн, 362,96 грн пені, 2500,00 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, 7000,00 грн витрат на професійну правову допомогу, 840,80 грн судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що внаслідок ДТП позивачу спричинено матеріальну шкоду, розмір якої підтверджено Висновком щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 538/11-20, складеним 27 листопада 2020 року ФОП ОСОБА_5 та не спростовано відповідачем, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуюи, що страхове відшкодування своєчасно в повному обсязі виплачено не було, наявні підстави для стягнення пені у визначеному позивачем розмірі. Оскільки позов підлягає задоволенню, стягненню також підлягають судові витрати, що були понесені позивачем, які складаються з витрат на проведення експертного дослідження, на професійну правничу допомогу, а також судовий збір.
17 лютого 2021 року AT «СК «Мега-Гарант» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою позов залишити без задоволення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок, складений 27 листопада 2020 року ФОП ОСОБА_5 не є належним доказом розміру збитків, спричинених внаслідок ДТП. Підстави для виплати страхового відшкодування разом з ПДВ відсутні, оскільки позивачем не надано доказів підтвердження фактичного проведення ремонту автомобілю та більшої вартості такого ремонту, ніж суми страхового відшкодування. Страхове відшкодування було виплачено АТ «СК «Мега-Гарант» у встановлений законом строк, а тому судом першої інстанції під час розгляду справи неправомірно стягнуто пеню за період з 25 жовтня 2020 року по 04 грудня 2020 року.
02 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, що відповідачем не спростовано висновки, викладені у звіті, складеному ФОП ОСОБА_5 27 листопада 2020 року. АТ «СК «Мега-Гарант» було повідомлено про проведення огляду транспортного засобу 27 жовтня 2020 року, а тому його представник мав можливість прийняти участь у проведенні огляду та висловлення заперечень тощо. Між тим, при проведенні оцінки вартості матеріального збитку транспортного засобу ФОП ОСОБА_4 , він був позбавлений можливості взяти участь у процедурі оцінки вартості матеріального збитку, висловити свої заперечення, оскільки його не було повідомлення про здійснення вказаних дій.
Також, розмір матеріальної шкоди, який він просить стягнути, визначено без врахування ПДВ, а тому підстави вважати, що розмір страхового відшкодування було збільшено за рахунок ПДВ відсутні.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу АТ «СК «Мега-Гарант» на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України та частини першої статті 369 ЦПК України.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини першої статті 374 ЦПК України).
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України – в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.
Матеріали справи свідчать, що 23 липня 2020 року об 09 год. 25 хв. ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ2109», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Краснодарській, 117/2 у місті Харкові на перехресті з провулком Петрозаводським при повороті ліворуч не надав переваги в русі мотоциклу Suzuкi Intruder 800, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо, та скоїв зіткнення з транспортним засобом.
Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2020 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 7).
Відповідно до звіту № 108/07/20 від 27 липня 2020 року про оцінку вартості відновлювального ремонту, складеного ФОП ОСОБА_4 , розмір матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу Suzuкi Intruder 800, номерний знак НОМЕР_1 , з урахуванням ПДВ становить 28073,22 грн (а. с. 44 - 54). 
Відповідно до страхового акту №1160/2090-ГО від 21 жовтня 2020 року з урахуванням франшизи (2600 грн), зменшення розміру страхового відшкодування на суму ПДВ (2961,07 грн) AT «СК «Мега-Гарант» виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 22512,15 грн (а. с. 55, 56).
Згідно з Висновком щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 538/11-20, складеним 27 листопада 2020 року ФОП ОСОБА_5 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Suzuкi Intruder 800, номерний знак НОМЕР_1 , складає 154057,06 грн, вартість матеріального збитку 106840,00 грн (а. с. 11).
Згідно з частинами першою-третьою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до частини першої статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (стаття 992 ЦК України).
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).
Відповідно до статті 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з пунктом 34.2 статті 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Відповідно до пункту 34.2 статті 34 Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).
Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18) дійшов висновку, що «визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Для усунення розбіжностей при визначенні матеріального збитку, суд повинен був у порядку, визначеному процесуальним законом, роз`яснити сторонам про необхідність призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, а також наслідки непризначення відповідної експертизи та положення щодо належності та допустимості доказів».
З матеріалів справи вбачається, що звіт № 108/07/20 складений ФОП ОСОБА_4 від 27 липня 2020 року з урахуванням протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу, складеного аварійним комісаром в присутності позивача.
Страховиком надано до суду страхових акт щодо визначення розміру страхової виплати за вирахуванням франшизи та ПДВ, складений на підставі звіту про оцінку майна на замовлення АТ «СК «Мега-Гарант», що відповідає вимогам Закону та не спростовано позивачем.
Заперечення щодо неправомірних дій представника страховика під час визначення розміру страхового відшкодування у матеріалах справи відсутні.
Відповідачем було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 22512,15 грн на рахунок ОСОБА_1 .
Отже, страховик виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплатив йому суму страхового відшкодування у порядку та у спосіб, передбачений Законом.
Між тим, позивач не надав належних та допустимих доказів на визначеного відповідачем розміру матеріального збитку, а отже не довів, що розмір матеріального збитку визначено неправильно. Під час розгляду справи судом першої інстанції роз`яснено сторонам право на звернення із клопотанням про проведення судової автотехнічної експертизи, проте таке право позивачем не реалізовано. В суді апеляційної інстанції таке клопотання також заявлено не було.
Будь-яких доводів та доказів на їх підтвердження щодо понесення реальних збитків, які не покриваються сумою отриманої страхової виплати, позивач не надав.
Враховуючи, що позивач не заявляв клопотань про проведення судової автотоварознавчої експертизи, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження розміру матеріальних збитків, який би перевищував розмір збитків, визначених страховиком, підстави для задоволення позову відсутні.
Також, щодо вимог про стягнення пені суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
У постанові від 20 листопада 2019 року по справі № 760/500/16-ц Верховний Суд наголошував, що позивач має довести вину страховика у прострочці виплати страхового відшкодування. При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).
З урахуванням зазначених норм матеріального права, позивач мав довести вину страховика у невиплаті йому страхового відшкодування у тому розмірі, який він вважав необхідним для повного відшкодування шкоди і який було встановлено рішенням суду. Такі обставини позивачем не доведено.
З огляду на недоведеність позивачем вини страховика відсутні підстави для стягнення пені на підставі статті 992 ЦК України та пункту 36.5 статті 36 Закону відсутні.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти перший, четвертий частини першої статті 376 ЦПК України).
З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про залишення позову ОСОБА_1 без задоволення.
Щодо доводів позивача про визначення розміру збитків на підставі Висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 538/11-20, складеного 27 листопада 2020 року ФОП ОСОБА_5 . 
Матеріали справи свідчать, що позивачем до позовної заяви долучено 1,2 та 12 аркуші справи вказаному висновку. З наданих матеріалів вбачається, що експерту поставлено питання про визначення вартості матеріального збитку, вартості відновлювального ремонту без зазначення обставин виникнення цих збитків саме внаслідок ДТП, яка мала місце 23 липня 2020 року. Враховуючи значний час між подією ДТП та проведенням оцінки, відсутністю дослідницької частини вказаного висновку з зазначенням порядку проведення огляду, встановлення пошкоджень, тощо, підстави вважати, що вказані збитки перебувають у причинно - наслідковому зв`язку та спричиненні саме внаслідок ДТП за участю водія автомобілю ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_2 , відсутні.
Також, відповідно до статті 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Відповідно до п 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/209 24 листопада 2003 року( далі- Методика) вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ за умови, що Свр ? С, в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника.
Якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ. ( п 7.17 Методики).
З наданих матеріалів вбачається, що оцінювачем визначено розмір матеріального збитку як вартість транспортного засобу до моменту ДТП. Розмір дійної матеріальної шкоди позивачем розраховано як різницю між зазначеною сумою та вартістю мотоцикла в пошкодженому стану після ДТП, тобто, як фізично знищеного транспортного засобу, виходячи з того що вартість відновлювального ремонту є вищою за його ринкову вартість без зазначених пошкоджень. Між тим, вартість відновлювального ремонту у розмірі 154057,06 грн визначено без урахування фізичного зносу вузлів та деталів, що не відповідає вимогам Інструкції.
Також, зазначений витяг з Висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 538/11-20, складений 27 листопада 2020 року ФОП ОСОБА_5 , не містить даних, чи визначались зазначені в ньому суми з урахуванням втрати товарної вартості, яка відповідно до вимог вищезазначеного Закону страховиком не компенсується. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Судові витрати, понесені відповідачем, документально підтверджено, а саме за подачу апеляційної скарги - в розмірі 1261,20 грн (а. с. 135).
Оскільки апеляційну скаргу задоволено, з ОСОБА_1 на користь АТ СК «Мега-Гарант» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1261,20 грн.
Додатковим рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 26 лютого 2021 року з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 стягнуто 1000 грн витрати на професійну правничу допомогу, що були понесені позивачем у зв`язку з розглядом цієї справи. Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про залишення позову без задоволення, вказане додаткове рішення також підлягає скасуванню як похідне.
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега–Гарант» – задовольнити.
Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року та додаткове рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 26 лютого 2021 року - скасувати та ухвалити нову постанову.
Позов  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3 , виданий Єнакіївським МВ УМВС України в Донецькій області 17 серпня 2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» (ідентифікаційний код юридичної особи 30035289, місто Харків, вулиця Донця-Захаржевського, будинок 6/8) 1261,20 грн (одна тисяча двісті шістдесят одна грн 20 коп.) судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено 13 травня 2021 року.
Головуючий                                                         А.В. Котелевець
Судді                                                                 І.В. Бурлака
                                                                       О.М. Хорошевський