УХВАЛА

13 травня 2021 року 
Київ
справа №560/1964/20
адміністративне провадження №К/9901/15059/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Губської О.А.,
суддів: Білак М.В., Мартинюк Н.М.,  
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у справі №560/1964/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, за участю третьої особи – ОСОБА_2 , про визнання протиправним і скасування наказу,
встановив :
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції України, у якому просив визнати протиправним і скасувати наказ Державної екологічної інспекції України від 27 лютого 2020 року №59-О «Про переведення ОСОБА_1 ». Позов обґрунтовано тим, що наказом Держекоінспекції України №105-О з 22 грудня 2011 року його призначено на посаду начальника Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області – головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Хмельницької області. З 04 серпня 2014 року йому встановлено ІІ групи інвалідності       і протягом грудня 2018 року – січня 2020 року він тривалий час перебував на лікуванні у зв`язку із загостренням хвороби. 17 лютого 2020 року він звернувся до т.в.о. Голови Державної екологічної інспекції України із заявою про переведення його з 18 лютого 2020 року на посаду першого заступника начальника Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області – першого заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Хмельницької області, проте цю заяву відповідачем не розглянуто і надалі позивач її відкликав. Проте 27 лютого 2020 року т.в.о. Голови Держекоінспекції України підписав наказ №59-О «Про переведення ОСОБА_1 », з чим він не погоджується, оскільки вважає, що відповідачем порушено приписи статті 41 Закону України «Про державну службу» та статті 32 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України).
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року, в позові відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивачем подано касаційну скаргу, яка надійшла до суду касаційної інстанції 26 квітня 2021 року. 
Разом зі скаргою скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, обґрунтоване тим, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції скаржником отримано 26 квітня 2021 року та додано копію заяви про видачу копії рішення.  
Статтею 329 КАС України  визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Частиною 2 зазначеної статті визначено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.    
Водночас надана скаржником заява про видачу копії рішення не є належним свідченням дати отримання такого рішення. 
З огляду на те, що вказаний процесуальний документ позивач отримав у приміщенні суду, скаржник мав би надати також інші документи на підтвердження дати отримання копії судового рішення, наприклад, копію розписки про отримання копії постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у справі №560/1964/20 або інформацію, що міститься в журналі видачі судових рішень. 
Згідно з частиною третьою  статті 332 КАС України  касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених  статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави вказані нею у заяві визнані неповажними.
Крім того, під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу   підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Так, зі змісту касаційної скарги вбачається, що скаржник підставою для відкриття касаційного провадження зазначає пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України  та посилається на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 26 серпня 2020 року у справі №487/5391/17, від 25 червня 2020 року у справі №П/811/1729/16, від 23 липня 2020 року у справі №804/395/16, від 05 березня 2021 року у справі №120/3276/19-а. 
При цьому, варто зауважити, що недостатньо самого лише зазначення постанов Верховного Суду, скаржник повинен вказати щодо застосування якої саме норми права в ній викладено висновок, а також обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Так, у справі №487/5391/17 позивач звернувся до суду з позовом до Служби автомобільних доріг у Миколаївській області, Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
У справі №П/811/1729/16 Об`єднане автогосподарство медичних закладів звернулося до суду з адміністративним позовом до управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 24.11.2016 №11-02-078/0815-326.
У справі №804/395/16 позивач звернувся з позовом до Прокуратури Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
У справі №120/3276/19-а позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення остаточного розрахунку при звільненні з військової служби; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 20.06.2018 по день постановлення судом рішення у справі.
Натомість, у справі №560/1964/20 позивач звернувся в суд з позовом до Державної екологічної інспекція України, в якому просить прийняти рішення про визнання протиправним та скасування наказу Державної екологічної інспекції України від 27 лютого 2020 року №59-О "Про переведення ОСОБА_1 ".
Отже, правовідносини у справах, зазначених скаржником, та у даній справі вважатись подібними не можуть, оскільки, зокрема, суб`єктний склад учасників відносин не є тотожними.
Крім того, справа №487/5391/17 стосується цивільних правовідносин, а не адміністративних, отже, умови застосування правових норм також не є тотожними, а у справі № 804/395/16 Верховний Суд постановою від 23 липня 2020 року, зважаючи на те , що суд першої та апеляційної інстанції не перевірили й не встановили ті фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення позовних вимог, зважаючи на приписи статті 353 КАС України, касаційну скаргу задовольнив частково, рішення суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанції скасував, а справу направив до суду першої інстанції на новий розгляд, отже, зазначене рішення Верховного Суду не містить правового висновку щодо застосування норм права у розумінні пункту 1 частини третьої статті 328 КАС України.
З урахуванням викладеного, у разі оскарження позивачами постанови суду апеляційної інстанції на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, необхідно було б зазначити іншу постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 4  статті 328 КАС України, заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів під час застосування відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Разом з тим, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 4  статті 328 КАС України  треба зазначати, щодо яких саме правовідносин Верховний Суд ще не сформував правового висновку.
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Крім того, за правилами пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Враховуючи, що Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 23 квітня 2020 року вирішив розглядати справу №560/1964/20 за правилами спрощеного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження скаржнику потрібно обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги, зокрема зазначити про наявність одного з випадків визначених підпунктами "а-г" пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та обґрунтувати посилання на конкретний підпункт.
За таких обставин, відповідно до правил статей  169,  332 КАС України  касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з відповідними обґрунтуваннями та доказами причин пропуску такого строку, а також надання уточненої касаційної скарги (заяви про уточнення касаційної скарги) із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)    статтею 328    цього Кодексу  підстави (підстав) та викладенням відповідних обґрунтувань, із наданням її копії відповідно до кількості учасників справи.
На підставі вищенаведеного та керуючись статями    169,    328,  330,    332 КАС України,
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у справі №560/1964/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, за участю третьої особи – ОСОБА_2 , про визнання протиправним і скасування наказу залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху (в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження), в установлений судом строк, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
У разі невиконання вимог ухвали суду в іншій частині, в установлений судом строк, касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач 	О. А. Губська	
Судді           	М. В. Білак	
 	Н. М. Мартинюк