Справа № 298/920/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       14 квітня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
       головуючого судді: Джуги С.Д.
       суддів : Куштана Б.П., Бисаги Т.Ю.
       імена (найменування) сторін:
       позивач – ОСОБА_1 ,
       відповідач – ОСОБА_2 ,
       розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 на рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2020 року у складі судді Лютянської М.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,-
встановив :
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.
Позов мотивовано тим, що 01 червня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб у Трускавецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Від даного шлюбу мають  малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час вони не проживають однією сім`єю, відповідач проживає окремо. Дитина проживає із позивачем. Після народження дитини відповідач фактично не підтримує із нею ніяких відносин, покинув сім`ю і не цікавиться життям і здоров`ям дочки та не бере участі в її вихованні. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років і у зв`язку із складним матеріальним становищем потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача. Відповідач інших утриманців не має, є працездатним, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому має можливість сплачувати аліменти.
З огляду на викладене, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на своє утримання, як непрацездатної дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позову до досягнення дитиною трьох років.
Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позову, тобто з 27.07.2020 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання по судовим витратам.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 просить змінити рішення суду в частині стягнення з нього на користь позивача аліменти, визначивши розмір стягнення аліментів на утримання позивача з 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) до 1/12 частини всіх видів його заробітку (доходу), а також просить стягувати аліменти не з дня подання позовної заяви, а з моменту набуття рішення законної сили, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідач у відзиві на позовну заяву частково визнав позов, просив врахувати подані ним докази, на підставі яких він заперечував проти стягнення з нього 1/6 частини його заробітку, однак наданим доказам судом не була надана належна оцінка та не вказано мотиви їх відхилення. В своїх поясненнях відповідач просив суд звернути увагу на стан його здоров`я, з посиланням на довідку, оскільки є учасником бойових дій (з 2014 року по 2016 рік брав участь в АТО). Суд також не взяв до уваги той факт, що на утриманні відповідача знаходиться його непрацездатний батько, що є підставою для зменшення розміру аліментів з 1/6 на 1/12 частку, з якою погоджується відповідач.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що  що зазначений спір є малозначний, дана справа є незначної складності і відноситься до категорії справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання. 
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 29 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк п`ятнадцять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання відзиву на апеляційну скаргу.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною та не підлягає до задоволення, оскільки відповідач є працездатною особою, має нерухомість, отримує дохід, а тому може сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі. Крім того, вказує на те, що з відповідачем крім батька проживає матір, яка отримує прибутки, посилаючись на декларацію з сайту НАЗК, яка наявна в матеріалах справи.
У заяві (пояснення) щодо аргументів, викладених в апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2 зазначає про те, що його дохід складається лише із заробітної плати, розмір якої є нестабільний і коливається; щодо доходів своєї матері, про які зазначає позивач у відзиві на апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що дані доходи не мають відношення до даної справи, оскільки не входять до складу його доходів.
Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Матеріалами справи встановлено, що 01 червня 2019 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб у Трускавецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, що стверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.10).
Від даного шлюбу у сторін народилася донька — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Сторони по справі проживають окремо.
Дитина сторін ОСОБА_4 зареєстрована та проживає з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи та довідкою про склад сім`ї (а.с.7,9).
Згідно довідки КП «Міський сервіс» Стебницької міської ради Львівської області, відповідач ОСОБА_2 1989 р.н. проживає і зареєстрований в АДРЕСА_2 , склад сім`ї : ОСОБА_2 1989 р.н. та ОСОБА_5 1952 р.н. (а.с.46).
Як вбачається з довідки №473/02.07-11 від 07.10.2020 року Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до бази даних ІКІС ПФУ ППВП не перебуває на обліку в Трускавецькому відділі обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, як одержувач пенсії (а.с.91).
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 21.07.2020, ОСОБА_1 отримує державну та соціальну матеріальну допомогу (Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області).
Відповідач ОСОБА_2 працює у Територіальному управлінні Служби судової охорони у Львівській області.
Згідно наданої Територіальним управлінням Служби судової охорони у Львівській області довідки про доходи №40 від 27.10.2020 року вбачається, що загальна сума доходу ОСОБА_2 з квітня по вересень 2020 року, складає сорок сім тисяч п`ятнадцять гривень 87 коп. (а.с.109).
Статтею 75 СК України визначає, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Згідно з ч.ч. 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Визначаючи розмір аліментів на утримання позивача ОСОБА_1 до досягнення донькою трирічного віку у сумі 1/6 частини від доходу суд першої інстанції врахував вищенаведені норми закону, матеріальний стан відповідача, а також те, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку у зв`язку із чим не працює, потребує матеріальної допомоги, а відповідач є молодою працездатною особою, отримує регулярний дохід та спроможний надавати матеріальну допомогу позивачу у вище вказаному розмірі.
Доводи апелянта про необхідність визначення розміру аліментів на позивача до досягнення дитиною трьох років у розмірі з 1/6 частини до 1/12 частини не можуть бути взяті до уваги, оскільки визначений розмір аліментів не є значним, не поставить відповідача у важке матеріальне становище, та відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.  Також слід зауважити, що як у в суді першої інстанції (у відзиві на позовну заяву), так і в суді апеляційної інстанції (в апеляційній скарзі) апелянтом  частково визнано позов, що свідчить про його матеріальну спроможність сплачувати аліменти на дружину. 
Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не взято до уваги стан його здоров`я, також не можуть бути взяті до уваги, оскільки згідно з поданої копії свідоцтва про хворобу № 556 від 09.12.2019 року медичної (військово-лікарської) комісії вбачається, що за постановою вказаної медичної (військово-лікарської) комісії апелянт ОСОБА_2 за станом здоров`я не придатний для проходження служби в поліції, однак у вказаній історії хвороби відсутні відомості, які б вказували на те, що апелянт є особою, яка втратила працездатність або наявні медичні протипоказання чи заборони щодо працевлаштування в інших установах. Натомість, згідно витягу з наказу від 27.07.2020 року №192 о/с слідує, що ОСОБА_2 прийнятий на Службу судової охорони на посаду контролера 1 категорії другого взводу охорони першого підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Львівській області та отримує за місцем роботи регулярний дохід.
Посилання в апеляції на те, що судом не взято до уваги той факт, що на утриманні апелянта знаходиться непрацездатний батько не беруться до уваги, оскільки батько апелянта отримує пенсію і може забезпечити свої мінімально необхідні життєві потреби.
Не може бути також взяте до уваги твердження апелянта про те, що визначний судом розмір аліментів потрібно стягувати не від дня подання позовної заяви, а починаючи з дня набуття рішення законної сили, оскільки у відповідності до ч.1 ст.79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду саме від дня подання позовної заяви.
Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
постановив :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
Рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2020 року, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 14 квітня 2021 року.
Головуючий:
Судді: