П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/7844/20	
Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Шевчук О. А.
за участі секретаря – Скоріної Т.С.

представника апелянта – Тарановського Р. В.;
представника позивача – Яловенко К. Б.

розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦеТехно» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦеТехно» (далі – ТОВ «ЦеТехно») звернулося до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі - ГУ ДПС в Одеській області) в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 24.03.2020 р.:

- № 0008850505 про нарахування штрафних (фінансових)  санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в сумі 10  330  718 грн;

- № 0001930505 про застосування адміністративного штрафу в сумі 510 грн. за порушення п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач указує, що факт відсутності первинних документів у місці реалізації товарів не доводить склад порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. №265/95- ВР (далі - Закон №265/95- ВР), оскільки не свідчить про те, що платником податків не ведеться облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.
Позивач стверджує, що товари, які підлягали реалізації належним чином обліковані відповідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. №996-ХІV (далі - Закон №996-ХІV).
Окрім того, як зазначає позивач, посадовим особам податкового органу при проведенні фактичної перевірки були надані видаткові накладні. На переконання позивача, первісним документом при оприбуткуванні товару є видаткові накладні від постачальника, які надаються в бухгалтерію підприємства з реєстрами прибуткових накладних та мають всі обов`язкові реквізити первинного документа (назва документа, дата і місце складання, назва підприємства, об`єм господарської операції, посади осіб відповідальних за господарські операції, підписи посадових осіб, які брали участь в її здійсненні).
Як зазначає представник ТОВ «ЦеТехно», відсутні будь-які докази, що свідчать про реалізацію товариством необлікованого товару, в тому числі під час проведення фактичної перевірки.
Далі, позивач наголошує, що посадові особи, які здійснювали перевірку мали провести інвентаризацію основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей (далі – ТМЦ) та готівки, проте на свій розсуд, бездоказово зробили висновок про порушення товариством обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання.
Також позивач звертає увагу, що 30.01.2020 р. о 20 год. він отримав вимогу про надання архіву належно засвідчених первинних документів у строк до 13 год. 31.01.2020 р.
За його твердженням, це було фактично неможливо, враховуючи також те, що у запиті податкового органу не був сформований перелік документів необхідних для перевірки та не зазначений період їх складання. Зокрема, у вимозі про надання документів не було конкретизовано, на якій саме товар потрібно надати документи. Відсутність серійних номерів товару, як пояснює позивач, унеможливлює його ідентифікацію.
До того ж, на думку позивача, контролюючий орган, складаючи акт перевірки, не зазначив, яка норма законодавства була порушена платником податків і які саме первинні документи не були надані до перевірки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року, ухваленого за результатами розгляду справи в порядку загального позовного провадження, позов ТОВ «ЦеТехно» задоволено.
Суд визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 24.03.2020 року за №0008850505 та за №0008930505.
Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи податкове повідомлення-рішення №0008850505 про нарахування штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в сумі 10  330  718 грн, суд дійшов таких висновків.
Так, на думку суду першої інстанції, аналіз ст. 20 Закону №265/95-ВР дає підстави вважати, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) може бути застосована штрафна (фінансова) санкція тільки за сукупністю одночасно двох умов: незабезпечення обліку товарних запасів та реалізація таких товарів.
Ураховуючи відсутність такої умови, як реалізація товару, в діях суб`єкта господарювання, на думку суду, відсутній склад податкового правопорушення.
До того ж, суд першої інстанції відзначив, що законодавством, яке регулює спірні правовідносини, не передбачено за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання зберігати оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до статті 8 Закону №996-ХІV покладено на уповноважену особу.
Дослідивши копію наказу №1 від 12.07.2019 року «Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику підприємства», копії видаткових накладних, оборотно-сальдові відомості по рахунку №281, станом на 30.01.2020 року по крамниці ТОВ «ЦеТехно», суд дійшов висновку, що бухгалтерській облік, у тому числі й облік товарних запасів, ведеться позивачем з дотриманням встановлених законодавчих вимог  (т.1 а.с.203-250, т.2 а.с.1-42).
Суд підтримав позицію платника податків, що сама по собі відсутність, на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані, відповідно до Закону №996-ХІV, не є підставою для застосування фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону №265/95- ВР.
Роблячи такий висновок, суд першої інстанції також використовував правовий висновок Верховного Суду, викладеній в постанові від 30 квітня 2020 року по справі №803/954/14.
Скасовуючи податкове повідомлення-рішення № 0001930505 про застосування адміністративного штрафу в сумі 510 грн. за порушення п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, суд першої інстанції констатував неможливість виконання платником податків, за такий скорочений термін, письмової вимоги про надання первинних документів, ураховуючи, що місцем реєстрації позивача є м. Одеса, а вказана вимога вручена у м. Дніпро.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим, ГУ ДПС в Одеській області, в апеляційній скарзі, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
Головним аргументом апеляції є те, що платником податків до фактичної перевірки не були надані первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, рахунки, бухгалтерські документи щодо обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, товарні звіти  матеріально – відповідальної особи по господарському об`єкту, не виведені залишки товарних запасів по бухгалтерському обліку підприємства щодо обліку товарних запасів.
Ураховуючи, що в присутності уповноваженої особи позивача проведено зняття залишків товарно-матеріальних цінностей та складено відповідні описи побутової техніки на загальну суму 5  165  359 грн, є законним та обґрунтованим накладення на платника податків штрафних (фінансових) санкцій на суму 10  330  718 грн та 510 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Яловенко К. Б., що діє в інтересах ТОВ «ЦеТехно», зазначає про необґрунтованість її доводів та наголошує на тому, що зміст даного документа не містить обґрунтування про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Як зазначає представник, є незрозумілим, чому незгода суду з позицією контролюючого органу повинна бути підставою для скасування судового рішення.

Представник апелянта в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи.

Основним видом діяльності ТОВ «ЦеТехно» за КВЕД: 47.42, є роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткуванням у спеціалізованих магазинах.

31.01.2020 р. ГУ ДПС у Дніпропетровській області, у зв`язку із письмовим зверненням споживача про можливі порушення законодавства, в частині здійснення розрахункових операцій, касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, керуючись ст.20, абз.1 п.75.1, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, на підставі  п.п.80.2.3 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України  прийняло наказ №458п про проведення фактичної перевірки в крамниці «Цитрус» ТОВ «ЦеТехно» за адресою: АДРЕСА_1 .
Перевірка, тривалістю 10 діб, проводилася з 30.01.2020 р. та дослідженню підлягали питання дотримання порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (т.2 а.с.50-51). 
Уповноваженій особі, а саме керуючому крамницею «Цитрус» ОСОБА_1 були вручені копія наказу №458-п від 30.01.2020 року, та пред`явлено направлення на перевірку від 30.01.2020 року №521 (т.1 а.с.172).
30.01.2020 року о 20 год. 03 хв. контролюючим органом вручено уповноваженій особі платника податків  письмову вимогу про надання документів (т.1 а.с.192), із зазначенням строку виконання – 31.01.2020 року до 13 год. 00 хв.
У цій вимозі вимагалося надати, окрім 11 позицій документів, додатково: документи щодо обліку товарних запасів, у порядку визначеному відповідним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку, первинні документи на прибуття товарно – матеріальних цінностей, рахунки,  журнали – ордери з субконто рахунків 28, 301, 372, загальна оборотно – сальдова відомість, сертифікати якості на побутову техніку (смартфони, ноутбуки, скутери і т.д.), які знаходяться в реалізації в магазині, накази на працівників магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

07.02.2020 року посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області складений акт (довідка) про результати фактичної перевірки, де зазначено  її початок (30.01.2020 року о 15 год. 55 хв.) та завершення (07.02.2020 року о 19 год. 04 хв.).

Пунктом 2.2.14  акта перевірки встановлено неведення платником податків обліку товарних запасів за місцем їх реалізації в крамниці « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .
В акті зазначено, що в крамниці « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснюється реалізація товару (згідно опису побутової техніки, яка знаходить в реалізації) на загальну суму 5 165 359,00 грн, який не обліковано в порядку, встановленому законодавством. 
Також зазначено, що в ході перевірки не надані документи, згідно письмової вимоги від 30.01.2020 року, а саме: 
документи щодо обліку товарних записів у порядку визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку;
оборотно-сальдові бухгалтерські відомості та журнали-ордери рахунків (28/281,281 та інші); 
всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

За змістом  пункту 3.1 акта перевірки платник податків порушив:

- п.12 ст.3 Закону №265/95- ВР;
- пп.20.1.6, пп.20.1.10 п.20.1 ст.20, ст.81, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України.
Додатками до акта є::
- денний звіт РРО на 2 арк. (т.2 а.с.52-54);
- опис готівки на 2 арк. (т.1 а.с.186-187);
- письмова вимога осіб, що здійснювали перевірку на 1 арк. (т.1 а.с.192);
- опис побутової техніки на 9 арк. (т.1 а.с.177-186);
- акт відмови від підпису на 1 арк. (т.1 а.с.191). 

Крім того, ГУ ДПС у Дніпропетровській області склало розрахунок штрафних (фінансових) санкцій до акту фактичної перевірки №0018/04/36/05/РРО/43058939 від 10.02.2020 року (т.1 а.с.188).
На вказаний акт позивач подав заперечення, які ГУ ДПС у Дніпропетровській області були відхилені.

24.03.2020 року, на підставі виявлених порушень, ГУ ДПС в Одеській області прийняло податкові повідомлення-рішення:
- №0008850505, яким за порушення п.12 ст.3 Закону №265/95- ВР та на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та ст.20 Закону №265/95- ВР застосувало  штраф у розмірі 10  330  718,00 грн. (т.1 а.с.6, 189);
- №0008930505, яким за порушення п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України та на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України застосувало штраф у розмірі 510,00 (т.1 а.с.7, 190).
За результатами оскарження ТОВ «ЦеТехно» наведених податкових повідомлень-рішень до ДПС України, останні залишилися без змін.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.
Ключовими аргументами суду першої інстанції для задоволення позову слугували:

-          відсутність на законодавчому рівні у суб`єкта господарювання обов`язку зберігати за місцем знаходження господарської одиниці оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до статті 8 Закону №996-ХІV покладено на уповноважену особу;
-          застосування санкції статті 20 Закону №265/95-ВР можливо до суб`єкта господарювання, яке не облікувало товар та реалізувало його, не провівши розрахунки через реєстратор розрахункових операції;   
-          наявність у платника податків поважної причини для ненадання посадовим особам контролюючого органу, на його письмову вимогу,  документів, що пов`язані з предметом перевірки 

Колегія суддів погоджується з такими аргументами суду, зважаючи на таке.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону №265/95- ВР суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).
Статтею 6 цього Закону визначено, що облік товарних запасів фізичною особою суб`єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку.
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №996-ХІV бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності.
Суд першої інстанцій обґрунтовано висновувався  на аналізі положень Закону №996-ХІV, який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. Бухгалтерський облік за статтею 3 цього Закону є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до приписів статті 8 Закону №996-ХІV, бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства, обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних.
За правилами статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.
З огляду на вимоги наведеного Закону, суд першої інстанції  дослідив копію наказу ТОВ «ЦеТехно» №1 від 02.07.2019 року «Про організацію ведення бухгалтерського обліку та облікову політику підприємства», копії видаткових накладних, оборотно-сальдові відомості по рахунку №281 станом на 30.01.2020 року по крамниці «Цитрус» ТОВ «ЦеТехно» м. Дніпро, вул. Яворницького, 58 (т.1 а.с.203-250, т.2 а.с.1-42).
З наведених документів випливає, що ТОВ «ЦеТехно» обрало облікову політику, відповідно до якої первинні документи (накладні від постачальників) зберігаються за місцем ведення бухгалтерського обліку, а не за місцем реалізації товарів, які закуповуються саме ТОВ «ЦеТехно» а не конкретною торгівельною одиницею (в даному випадку - магазином « ІНФОРМАЦІЯ_1 » АДРЕСА_1 ), з подальшим переданням товару до магазинів, про що свідчить оборотно-сальдова відомість по рахунку 281.
Відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 р. №291  на рахунку 28 «Товари» ведеться облік руху товарно-матеріальних цінностей, що надійшли на підприємство з метою продажу. На субрахунку 281 «Товари на складі» ведеться облік руху та наявність товарних запасів.

Наказом Міністерства фінансів України  від 20.10.2999 р. №246 затверджено Положення (стандарт) бухгалтерського обліку «Запаси» визначено методологічні засади формування у формування в бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття фінансової звітності.
Ураховуючи, що перевірявся облік товарних запасів за місцем реалізації товару, тобто в окремому магазині, слід вважати правильним висновок суду першої інстанції, що бухгалтерській облік, в тому числі й облік товарних запасів, ведеться позивачем з дотриманням встановлених законодавчих вимог, адже чинним законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до статті 8 Закону №996-ХІV покладено на уповноважену особу.
Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону №996-ХІV, не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону №265/95- ВР.

Є слушними зауваження позивача про те, що викладені вище правові висновки відповідають усталеної практики Верховного Суду, яка викладена, зокрема, в постановах від 05.04.2019 р. у справі №2-а-3277/10/0370, від 04.09.2020 р. у справі 2-а-12445/11/2670, від 09.04.2020 р. №804/8017/16, від 08.09.2020 р. №140/2131/19.

Доводи скаржника про те, що у відокремленому підрозділі юридичної особи повинні знаходитися первинні документи бухгалтерського обліку, зокрема регістри, рахунки, документи щодо обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, товарні звіти матеріально-відповідальної особи не засновані на переліченому вище законодавстві.

Досліджуючи правомірність накладення на позивача штрафу в сумі 510 грн. за ненадання на письмову вимогу контролюючого органу документів, колегія суддів зазначає таке.
За належно оформленим письмовим запитом контролюючі органи можуть отримати:
-          документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язані із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів (п.п.16.1.5 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України).
У такій письмовій вимозі обов`язково зазначається перелік документів, що необхідно надати та підстави їх надання. 
При цьому платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки (п. 85.2 ст.85 Податкового кодексу України ) та не пов`язаний безпосередньо з оформленням будь-яких додаткових запитів.
Такі запити підписуються посадовими особами, що проводять документальну перевірку, та вручаються платнику податків (керівнику платника податків або уповноваженій ним особі) під підпис або надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Досліджуючи мету перевірки, що зазначена в направленні, суд установив, що  це  здійснення контролю за дотримання порядку здійснення платником податків розрахункових операцій,ведення касових операцій, наявність ліцензій, патентів, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, дотримання вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»  Положення про проведення касових операцій в національній валюті.
За таких умов, на думку суду апеляційної інстанції, у посадових осіб контролюючого органу не було підстав пред`являти позивачу письмову вимогу про надання документів, адже предметом перевірки не являлося правильність обчислення та сплата ТОВ  «ЦеТехно» податків та зборів.
Водночас при проведенні перевірки контролюючі органи можуть отримати без письмового запиту: - первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи (п.п. 20.1.6 п. 20.1 ст.20 Податкового кодексу України).
З огляду на положення наведених норм, є підстави стверджувати, що штраф, який був накладений на позивача, відповідно до пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України за невиконання письмової вимоги про надання документів є незаконним.  
Також є важливим акцентувати увагу на правовій позиції суду першої інстанції, яка заснована на висновках Верховного Суду, викладених в постановах від 08.09.2020 р. у справі №140/2131/19 та від 26.01.2021 р. №814/1138/17, що застосування санкцій за ст.20 Закону №265/95- ВР передбачено у разі реалізації необлікованого товару.
З огляду на таке законодавче врегулювання, враховуючи обставини даної справи, а саме відсутність факту реалізації необлікованого товару, відсутні підстави вважати, що в діях позивача є склад податкового правопорушення, передбаченого ст.20 Закону №265/95- ВР.
Резюмуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і не допустив порушень процесуального права, які б вплинули на правильний розгляд справи. За таких умов, є підстави, відповідно до ст. 316 КАС України, для залишення апеляції без задоволення, а рішення суду – без змін.
Керуючись статтями: 308, 310, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦеТехно» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                                                 Л. В. Стас

суддя                                                                                 О. А. Шевчук

Повне судове рішення складено 18.06.2021 року.