УХВАЛА

02 червня 2021 року  
Київ
справа №560/215/20
адміністративне провадження №К/9901/13630/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,
суддів: Жука А.В., Радишевської О.Р.,
перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора
на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року
у справі №560/215/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, зобов`язання вчинити дії, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просив суд: 
1. Визнати протиправним та скасувати рішення четвертої кадрової комісії від 19.12.2019 року про неуспішне проходження прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 атестації.
2. Визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 21.12.2019 року №2125ц, згідно якого ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому (з місцем постійної дислокації у місті Хмельницькому) управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчим територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України з 24.12.2019 року.
3. Поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому (з місцем постійної дислокації у місті Хмельницькому) управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України або рівнозначній посаді в органах прокуратури України.
4. Стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу із урахуванням коефіцієнту підвищення посадових окладів, починаючи з 24.12.2019 року до моменту фактичного поновлення на посаді.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року  позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення четвертої кадрової комісії від 19.12.2019 року про неуспішне проходження прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 атестації.
Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора від 21.12.2019 року №2125ц.
Поновлено з 24.12.2019 року ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому (з місцем постійної дислокації у місті Хмельницькому) управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України або рівнозначній посаді в органах прокуратури України.
Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.12.2019 року по 01.10.2020 року у сумі 1109062 (один мільйон сто дев`ять тисяч шістдесят дві) грн 05 коп.
Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, зобов`язання вчинити дії - скасовано в частині поновлення та визначення дати поновлення позивача на посаді та визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Поновлено    ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому (з місцем постійної дислокації у місті Хмельницькому) управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України з 25 грудня 2019 року.
Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.12.2019 року по 01.10.2020 року у сумі 291762,05 (двісті дев`яносто одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні п`ять копійок) грн. У решті рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року - залишено без змін.
Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, Офісом Генерального прокурора подано касаційну скаргу. 
Проте ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2021 року касаційну скаргу повернуто скаржнику.
16 квітня 2021 року касаційна скарга Офісу Генерального прокурора повторно надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2021 року касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до касаційного суду доказів на підтвердження поважності пропуску строку на касаційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року.
Копію вищевказаної ухвали Офісом Генерального прокурора отримано 06 травня 2021 року, що підтверджується зворотнім повідомленням.
13 травня 2021 року скаржником надіслано до суду пояснення, до яких були додані докази направлення первісної касаційної скарги до Верховного Суду.
Також, разом із касаційною скаргою, скаржником подано заяву про поновлення процесуального строку. В обґрунтування зазначено, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції від 03 лютого 2021 року виготовлено 04 лютого 2021 року та отримано скаржником 11 лютого 2021 року, що підтверджується роздруківкою з інформаційної системи СЕД органів прокуратури, наданої на виконання ухвали суду від 29 квітня 2021 року. Первісну касаційну скаргу Офісом Генерального прокурора подано (здано на пошту) 09 березня 2021 року, тобто з дотриманням строку, що підтверджується роздруківкою із сайту «Укрпошта», а також списком згрупованих поштових відправлень з відтиском поштового штемпелю.
Однак ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2021 року касаційну скаргу повернуто скаржнику, оскільки її підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку. 14 квітня 2021 року скаржником здано на пошту повторну касаційну скаргу для направлення до Верховного Суду, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті, в якому вказана касаційна скарга надійшла до суду.
Відповідно до частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених  частиною п`ятою  статті 333 цього Кодексу (частина 3 статті 329 КАС України).
З огляду на викладене, наявні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки скаржником подана первісна касаційна скарга протягом 30 днів з дня отримання оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, а також повторно подана касаційна скарга після повернення Верховним Судом, без надмірних зволікань та перевищення строків касаційного оскарження, що свідчить про цілеспрямованість дій відповідача щодо касаційного оскарження.
За правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі. 
У касаційній скарзі Офіс Генерального прокурора посилається як на підстави касаційного оскарження на пункти 1 та 3 частини 4 статті 328 КАС України, відповідно до яких, суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
В обгрунтування зазначає, що при винесені рішення судом першої та апеляційної інстанції не врахований відповідний висновок постанови Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі № 200/13482/19-а, де в пункті 57 вказано, що саме неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію в силу вимог пункту 19 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ є підставою для звільнення з посади прокурора на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру», що є таким самим юридичним фактом як і рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації.
Неправильне застосування норм матеріального права полягає в помилковому тлумаченні п. п. 10, 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», пункту 9 розділу І Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року № 221, а порушення процесуального права - у недотриманні судами вимог статей 246, 322 КАС України.
Водночас скаржник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування пункту 7 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ
щодо визначеного цим Законом імперативу про можливість переведення прокурорів до Офісу Генерального прокурора лише у разі успішного проходження атестації, пункту 9, на підставі якого затверджено Порядок № 221 та визначено, що атестація прокурорів проводиться згідно з цим порядком, пункту 13 щодо визначення переліку етапів атестації прокурорів, пункту 15 щодо повноважень кадрових комісій при проведенні співбесід, пункту 17 щодо дискреції кадрових комісій на прийняття рішення за результатами проходження прокурорами атестації, а також щодо застосування підпункту 2 пункту 19 Закону № 113-ІХ, як визначеної цим Законом підстави для звільнення прокурорів.
Обґрунтування скаржника наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1 та 3 частини 4 статті 328 КАС України, є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.
Також скаржником заявлено клопотання про зупинення виконання судових рішень.
Проте, як убачається з вимог статті 340 КАС України, питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються, вирішується суддею-доповідачем у порядку підготовки справи до касаційного розгляду, а не на стадії відкриття касаційного провадження.
З огляду на заявлення такого клопотання, суд вважає за необхідне встановити для учасників справи строк для подання своїх міркувань та заперечень щодо заявленого клопотання.
Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Поновити Офісу Генерального прокурора строк на касаційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі №560/215/20. 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі №560/215/20.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Встановити учасникам справи десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання своїх міркувань та заперечень щодо клопотання Офісу Генерального прокурора про зупинення виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі №560/215/20.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                   В. Е. Мацедонська

Судді                                                                                                      О. Р. Радишевська

                                                                                                               А. В. Жук