ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/6793/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Цвєткова К.П. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 (суддя Захарчук-Борисенко Н.В.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до   Головного управління ДПС у Дніпропетровській області   в якому просив 
- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 43145015) щодо винесення податкового повідомлення - рішення від 30.04.2020 року за № 0003803202 форми «С», яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 250 000 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 30.04.2020 року за № 0003803202 форми «С», винесене ГУ ДПС у Дніпропетровській області, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 250 000 грн. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено. 
Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області  подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 р. у справі № 160/6793/20, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що чинним законодавством передбачена відповідальність за порушення правил роздрібної торгівлі зокрема щодо продажу пального без наявності відповідної ліцензії. Наявність даного порушення в діях позивача встановлена податковим органом, підтверджена матеріалами справи та судом, що свідчить про обґрунтованість прийняття спірного рішення про застосування штрафних санкцій.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ва рішення суду залишити без змін.
Відповідачем подано письмове клопотання про відкладення розгляду справи, розглянувши яке, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.
Обставини, на які посилається відповідач: запровадження в Україні з 12 березня 2020 року карантину, з метою протидії поширенню коронавірусної інфекції COVID-19, не є підставою для відкладення розгляду справи. Відповідачем не наведено та не подано відповідних доказів на підтвердження поважних причин неможливості прибути в судове засідання, в тому числі, пов`язаних з коронавірусною інфекцією COVID-19.
При цьому суд звертає увагу, що на період вжитих Урядом України карантинних заходів Третім апеляційним адміністративним судом забезпечено доступ учасників справи до суду, в тому числі і шляхом надіслання та приймання процесуальних документів пов`язаних з розглядом справи (в тому числі і письмових пояснень, доказів тощо) засобами електронного зв`язку, про що повідомлено на офіційному сайті суду.
Колегією суддів враховано, що у відповідача була процесуальна можливість прийняти участь у розгляді даної справи також шляхом проведення судового засідання в порядку відеоконференції, в тому рахунку і поза межами суду та висловлення своєї позиції, як в усній, так і у письмовій формі, шляхом надіслання на поштову чи електронну адресу суду. Проте, відповідач не зважаючи на широкий обсяг прав, наданих щодо забезпечення його процесуальних можливостей доступу до суду таким правом не скористався.
Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останнім не наведено.
Частиною другою  статті 313 КАС України  передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Так, судом першої інстанції встановлено та під час апеляційного перегляду справи підтверджено, що 10.12.2019 у зв`язку з наявністю інформації про порушення ФОП ОСОБА_1  законодавства у сфері підакцизних товарів, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було прийнято наказ №1588-п про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , АЗС з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів. 
21.12.2019 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було складено Акт № 18116/04-36-32-02/ НОМЕР_1 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, нафтопродуктами, паливом моторним альтернативним, скрапленим газом.
З Акту фактичної перевірки № 18116/04-36-32-02/ НОМЕР_1 від 21.12.2019 видно, що в ході проведення фактичної перевірки встановлена реалізація пального без ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним з 01.07.2019 до 03.07.2019, а саме: згідно контрольних стрічок, які створені в електронній формі до РРО Марія - 303А2, фіскальний номер 300048376, заводський номер БК1991001441 здійснювалась реалізація 01.07.2019 об 07:54 год. газ вуглеводневий скраплений 15440 х 12,95 = 199,95 грн.; 01.07.2019 об 08:56 год. бензин А-95 Євро 20000 х 28,50 = 570 грн.
На підставі Акту фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 28.01.2019 № 000025/04-36-32/ НОМЕР_1 , за яким відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» до ФОП ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу 250 000,00 грн. - за роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним; зобов`язано ОСОБА_2 сплатити в установленому законодавством порядку штраф у розмірі 250  000,00 грн.
Не погодившись із вищевказаним рішенням про застосування фінансових санкцій від 28.01.2019 № 000025/04-36-32/ НОМЕР_1 ,  12.02.2020 позивачем до Державної податкової служби було направлено Скаргу, в якій останній просив: визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 10.12.2019 року № 1588-п; визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій.
Рішенням про результати розгляду скарги Державної податкової служби від 14.04.2020 № 13299/6/99-00-08-05-06-06 контролюючим органом Рішення про застосування фінансових санкцій від 28.01.2020 № 000025/04-36-32-02/ НОМЕР_1 було скасовано; в частині визнання протиправними та скасування наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 10.12.2019 року № 1588-п скаргу не задоволено, підстави не вказані.
30.04.2020 на підставі Акту перевірки № 18116/04-36-32-02/ НОМЕР_1 від 21.12.2019, встановлено порушення ст. 15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР, на підставі абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону 481/95-ВР та пп. 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 ПК України, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було прийнято податкове повідомлення - рішення форми «С» за № 0003803202, за яким до ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 250 000,00 грн.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач звернувся до суду.
Дослідивши обставини по справ, колегія суддів зазначає наступне.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі Закон № 481).
Законом України від 23.11.2018 року № 2628-УІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» внесено зміни до Закону № 481, зокрема запроваджено ліцензування видів господарської діяльності з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним.
Зазначені зміни набули чинності з 1 липня 2019 року.
Відповідно до ст. 1 Закону № 481 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законів видів діяльності протягом визначеного строку.
Статтею 15 Закону № 481 визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Згідно із ст. 17 Закону № 481 передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом- сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Абзацом 9 статті 17 цього закону визначено, що до суб`єктів господарювання у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії застосовуються фінансові санкції в розмірі 250 000 грн.
Аналізуючи наведені норми законодавства, апеляційний суд зазначає, що суб`єкт господарювання, який має намір здійснювати торгівлю пальним, з 01.07.2019 року повинен отримати в уповноваженого органу виконавчої влади відповідну ліцензію на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.
При цьому до 01.07.2019 року вказаний обов`язок у суб`єкта господарювання був відсутній.
Водночас, з 01.07.2019 року, за відсутності ліцензії, суб`єкт господарювання несе відповідальність, передбачену приписами статті 17 Закону № 481, у вигляді штрафу в сумі 250 000 гривень.
Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено матеріалами справи відповідно до платіжного доручення № 741 від 12.06.2019 позивачем було сплачено плату за ліцензію на право роздрібної торгівлі у сумі 2  000,00 грн.
18.06.2019 позивачем до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було подано заяву щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним з відповідними додатками.
03.07.2019 ФОП ОСОБА_1 було отримано Ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним № 04830314201900399, дата реєстрації 03.07.2019, термін дії з 03.07.2019 до 03.07.2024, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_1 .
З Акту фактичної перевірки № 18116/04-36-32-02/ НОМЕР_1 від 21.12.2019 видно, що в ході проведення фактичної перевірки встановлена реалізація пального без ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним з 01.07.2019 до 03.07.2019/
Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності регулює (встановлює, визначає) Закон України від 2 березня 2015 року № 222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності».
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 7 Закону №222-VIII (у редакції з 1 липня 2019 року) ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як, зокрема, виробництво і торгівля пальним, які ліцензуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
Частиною першою статті 8 Закону №  222-VIII (у редакції на 1 липня 2019 року) у разі запровадження ліцензування нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктом господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх прийняття.
Згідно з абзацом четвертим пункту 4 частини першої статті 3 Закону №  222-VIII у разі внесення змін до нормативно-правових актів у сфері ліцензування, передбачається достатній для реалізації цих змін строк, але не менш як два місяці.
Частиною другою статті 20 Закону №  222-VIII встановлено, що у разі відсутності ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, відповідальність за провадження такої господарської діяльності без ліцензії не застосовується.
Згідно з підпунктом 27 пункту 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227 Державна податкова служба України відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом.
Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 19 червня 2019 року №  545 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» територіальні органи ДФС визначено органом ліцензування господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального. Вказана постанова набрала чинності 1 липня 2019 року.
Листом Державної фіскальної служби від 30 травня 2019 року за №17014/7/99-99-12-01-01-17 на виконання Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» доведено територіальним органам - головним управлінням ДФС в областях та м. Києві, що суб`єкти господарювання можуть подати документи на розгляд до органу ліцензування для отримання відповідних ліцензій на адресу Головних управлінь ДФС в областях та м. Києві за місцем роздрібної торгівлі пальним, починаючи з 12 червня 2019 року. При цьому Головні управління ДФС у областях та м. Києві мають видавати зазначені ліцензії суб`єктам господарювання, починаючи з 1 липня 2019 року.
Законодавець при запровадженні ліцензування оптової торгівлі пальним дотримався принципів, встановлених Законом №222-VIII, щодо надання достатнього строку для реалізації прийнятих змін, який склав вісім місяців з дня прийняття Закону №  2628-VІІІ.
Отже, вищий орган виконавчої влади України з метою реалізації положень Закону №  481/95-ВР у частині внесених змін Законом №2628-VІІІ, лише 19 червня 2019 року постановою №545 (набрала чинності 1 липня 2019 року) пункт 6 переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 2015 року № 609 виклав у новій редакції, доповнивши його новим видом ліцензійної діяльності (зокрема роздрібна та оптова торгівля пальним, зберігання пального), визначивши орган ліцензування - ДФС, територіальні органи ДФС.
Однак, зволікання з боку держави в особі її органів виконавчої влади (КМУ, ДФС) щодо визначення органу ліцензування та відповідно зменшення суб`єкту господарювання строку для реалізації права на отримання ліцензії до набрання чинності норм Закону №  2628-VІІІ щодо ліцензування, призвело б до необхідності зупинення діяльності суб`єкта господарювання.
Зазначені дії органів виконавчої влади є прикладом порушення ними принципу «належного урядування», які призвели до перешкод в господарюванні для добросовісних платників податків.
Ураховуючи наведене, затримка в отриманні ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним була зумовлена виключно відсутністю законодавчо визначеного порядку отримання таких ліценцій станом на день набрання чинності Законом №2628-VIII.
Аналізуючи наявність легітимної мети і пропорційність втручання держави у майнові права позивача за обставин, що склалися у цій справі, необхідно взяти до уваги те, що держава не створила правового регулювання і фактичних умов, за яких господарська діяльність позивача у спірний період могла б бути законною. Необхідний перехідний період був уведений в дію, проте ретроспективної дії таким положенням законодавець не надав. Отже, притягнення до відповідальності за таких умов не може бути визнане таким, що переслідує законну мету і є пропорційним.
З огляду на викладене, правильним є висновок суду першої інстанції щодо визнання протиправними та скасування рішення про накладення штрафу. Наведена правова позиція підтримується також Верховним Судом, та викладена в постановах Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі №160/10203/19, від 01 грудня 2020 року у справі №580/1550/20, від 22 грудня 2020 року у справі №400/4113/19.
В межах доводів апеляційної скарги не вбачається підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. Доводи апеляційної скарги по суті повторюють правове обґрунтування заперечень до адміністративного позову, повно розглянуті та спростовані судом першої інстанції свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи не знайшли.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення. 
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від  08 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров