ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року	Львів	Справа № 1.380.2019.004403 пров. № А/857/7831/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                                       Кушнерика М.П., Мікули О.І.,
з участю секретаря                                   Михальської М.Р.,
позивача                                                     ОСОБА_1 ,
представника відповідача                        Кожухар І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу  Львівського окружного адміністративного суду  від 05 березня 2021 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перерахунок пенсії, - 

суддя в 1-й інстанції – Сподарик Н.І.,
час ухвалення рішення – 05.03.2021 року, 
місце ухвалення рішення – м.Львів,
дата складання повного тексту рішення – 09.03.2021 року,

                                                 в с т а н о в и в :

У провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – відповідач) про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення позивачу перерахунку пенсії із 01.01.2016 року, виходячи із розміру його грошового забезпечення, зазначеного у довідці Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області за № 91-01062 від 03.07.2019 року, наданій на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 року із врахуванням ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 року у справі № 813/5054/17; зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу із 01.01.2016 року пенсію в розмірі 90% місячного грошового забезпечення, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області за № 91-01062 від 03.07.2019 року, наданій на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 року із врахуванням ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 року у справі № 813/5054/17, із врахуванням раніше проведених пенсійних виплат та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення позивачу перерахунку пенсії із 01.01.2016 року, виходячи із розміру його грошового забезпечення, зазначеного у довідці Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області за № 91-01062 від 03.07.2019 року, наданій на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 року із врахуванням ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 року у справі № 813/5054/17; зобов`язано відповідача перерахувати та виплатити позивачу із 01.01.2016 року пенсію в розмірі 90% місячного грошового забезпечення, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області за № 91-01062 від 03.07.2019 року, наданій на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 року із врахуванням ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 року у справі № 813/5054/17, із врахуванням раніше проведених пенсійних виплат. В задоволені вимоги щодо компенсації втрати частини доходів відмовлено повністю.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2019 року у задоволенні клопотання відповідача про звільнення від сплати судового збору відмовлено та повернуто апеляційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року скаржнику. Рішення набрало законної сили 28.12.2019 року.
17.02.2021 року позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення судового контролю.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року зобов`язано відповідача протягом тридцяти днів з дня набрання даною ухвалою законної сили подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 21.10.2019 року у справі № 1.380.2019.004403 в частині зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу із 01.01.2016 року пенсію в розмірі 90% місячного грошового забезпечення, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області за № 91-01062 від 03.07.2019 року, наданій на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 року із врахуванням ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 року у справі № 813/5054/17, із врахуванням раніше проведених пенсійних виплат. 
Не погодившись із ухвалою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та в задоволенні заяви позивача відмовити.
Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що встановлення судового контролю є правом суду, яке застосовується залежно від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними доказами. Заявником не надано доказів невиконання чи ухилення відповідача від виконання рішення. Присуджені позивачу виплати будуть виплачені після отримання необхідного бюджетного фінансування.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області  в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просить ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю відмовити.
ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить  ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи,  обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року зобов`язано відповідача перерахувати та виплатити позивачу із 01.01.2016 року пенсію в розмірі 90% місячного грошового забезпечення, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області за № 91-01062 від 03.07.2019 року, наданій на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.04.2019 року із врахуванням ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 року у справі № 813/5054/17, із врахуванням раніше проведених пенсійних виплат. 
Рішення набрало законної сили 28.12.2019 року.
29.01.2020 року позивач звернувся до заступника начальника Управління - начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого листа, виданого Львівським окружним адміністративним судом по справі № 1.380.2019.004403.
03.02.2020 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Леськівим Б.Я. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61105473 на підставі виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду виданого 21.01.2020 року.
28.12.2020 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Леськівим Б.Я. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу № 61105473.
За повторною заявою позивача державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Литвиненко Х.А 19.01.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64180735 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Львівським окружним адміністративним судом 21.01.2020 року №1.380.2019.004403.
Постановою головного державного виконавця від 19.01.2021 року ВП № 64180735 зобов`язано відповідача протягом 10 робочих днів виконати рішення суду від 22.10.2019 року у справі № 1.380.2019.004403.
Згідно ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.
Частинами 2, 4 ст. 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Таким чином, судове рішення може виконуватись відповідачем або добровільно, на підставі безпосередньо судового рішення, яке є підставою для його виконання, або в примусовому порядку органами виконавчої служби.
Відповідно до вказаного, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах може здійснюватися, за наявності для цього підстав, безвідносно до факту наявності виконавчого провадження щодо виконання відповідного судового рішення.
Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі Верховного суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.02.2021 року у справі № 813/5500/14.
Таким чином, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року по справі № 1.380.2019.004403, яке  набрало законної сили 28.12.2019 року, є обов`язковим для учасників справи та є підставою для його виконання.
Відповідно до ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З аналізу викладених норм убачається, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
При цьому зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, або встановлення нового строку подання звіту, або накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є правом суду, а не його обов`язком.
Відповідно до загального правила, встановленого ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках - на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються спеціальним законом.
Відповідно до ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Суд враховує, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі  ОСОБА_2 проти України (заява №40450/04), яке набуло статусу остаточного 15.01.2010 року, констатовано систематичне невиконання в Україні рішень національних судів. З огляду на суть порушення суд зобов`язав державу, зокрема, невідкладно запровадити ефективний засіб юридичного захисту (або комплекс таких засобів), який би забезпечив адекватний та достатній захист від невиконання або затримки у виконанні рішення національного суду, за виконання якого вона несе відповідальність відповідно до принципів, встановлених практикою Європейського суду з прав людини.
У рішенні від 07.05.2002 року у справі "Бурдов проти Росії" Європейський суд з прав людини визначив, що у контексті ст. 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 року у справі «Півень проти України» судом вказано, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.
Крім того, у рішенні від 17.05.2005 року у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Європейський суд також зазначив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані ст. 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.
Отже, згідно судової практики Європейського суду з прав людини, зазначеної вище, право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.
При  цьому, суд враховує, що з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду по справі № 800/592/17 встановлення судового контролю може здійснюватися й після завершення розгляду справи. 
Судом встановлено з поданих доказів до матеріалів справи, що відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 року із розрахунку підвищення до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» на підставі довідки про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 01.03.2018 року, виходячи із 90% грошового забезпечення. Розмір пенсійної виплати з 01.02.2020 року становить 10798,61 грн.
Доплата за період з 28.12.2019 року по 31.01.2020 року в сумі 2206,41 виплачена відомостями лютого 2020 року.
Відтак, відповідачем, на виконання судового рішення проведено перерахунок пенсії, доплата становить 92145,20 грн.
Однак, як встановлено судом, вказана сума на даний час не виплачена, та доказів протилежного відповідач не надав.
Таким чином, рішення суду від 22.10.2019 року в частині виплати пенсії позивачу відповідачем не виконано. Також не виконано рішення суду в частині стягнення сплаченого позивачем судового збору в розмірі 768,40 грн.
Відповідач зазначив, що в нього відсутні кошти на виконання судового рішення.
В матеріалах справи наявна копія бюджету відповідача на 2020 рік, згідно якої виділено 7249,3 грн. на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. В подальшому, до бюджету вносились зміни та сума коштів на погашення заборгованості за рішенням суду станом на 28.12.2020 року становила 7507,8 грн.
Згідно звіту про виконання бюджету відповідача за 2020 рік, пенсійному органу на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду надійшло 7507800,00 грн., використано 7507814,32 грн.
Таким чином, відповідачу виділялись кошти на  погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, проте, позивачеві заборгованість виплачена не була. Оскільки рішення набрало законної сили в 2019 році та станом на червень 2021 року перераховані кошти позивачем не отримано (суду не надано доказів протилежного), апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність заяви позивача.
Твердження відповідача про те, що позивачем не надано належних доказів невиконання відповідачем рішення суду не беруться до уваги, оскільки неотримання ним присуджених судовим рішенням коштів і є підтвердженням невиконання пенсійним органом покладеного на нього обов`язку. 
З огляду на встановлені обставини, враховуючи тривале невиконання судового рішення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку за необхідне встановити судовий контроль та зобов`язати відповідача у місячний строк з дати набрання законної сили ухвалою суду про встановлення судового контролю подати звіт про виконання рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року у справі № 1.380.2019.004403.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду  -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 308,315,316,321,322,325,328,370,372,382 КАС України, суд, -

                                                  п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду  від 05 березня 2021 року у справі  № 1.380.2019.004403 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 03 червня 2021 року.