Ухвала    
 
14 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 372/2594/20
провадження № 61-9587ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Жданової В. С.,                      Зайцева А. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 11 травня 2021 року у справі за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Державної казначейської служби України, Головного управління державної казначейської служби України у Київській області про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного Управління Національної поліції у Київській області, Державної казначейської служби України, Головного управління державної казначейської служби України у Київській області про відшкодування шкоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 21 січня 2020 року дільничним інспектором поліції Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області Онопрієнком С. В. відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення громадського порядку і спокою громадян, за що передбачена відповідальність статтею 173 КУпАП. Постановою судді Обухівського районного суду Київської області від 04 березня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 липня 2020 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій працівника поліції, йому було завдано моральну та майнову шкоду, просив стягнути з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку 20 000 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн у відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 грудня                       2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 20 000 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 2 000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади Головного управління Національної поліції у Київській області.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Київській області, Державної казначейської служби України, Головного управління державної казначейської служби України в Київській області рівними частинами судовий збір на користь держави в розмірі 216 грн. 
Постановою Київського апеляційного суду від 11 травня 2021 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 грудня 2020 року скасовано та прийнято постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади, відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь до Головного управління Національної поліції в Київській області судові витрати по сплаті судового збору розмірі 2 522,40 грн.
09 червня 2021 року (згідно з відміткою на поштовому конверті)                                       ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 11 травня 2021 року. 
 
В касаційній скарзі заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на                  01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Загальна ціна позову в даній справі становить 120 000 грн, яка станом на                  01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270*100=227 000 грн).
 
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
Верховним Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом  2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, та становить суспільний інтерес.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від              11 травня 2021 року у справі за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Державної казначейської служби України, Головного управління державної казначейської служби України у Київській області про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                       Є. В. Коротенко
         В. С. Жданова
         А. Ю. Зайцев