ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/260/21	
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
   головуючого судді Савицького Я.Ф.,
              суддів Головея В.М.,
                                                            Колоколова С.І.,
секретар судового засідання – Бебик А.М.,
за участю представників учасників судового процесу:
від прокуратури: Коломійчук І.О., за посвідченням;
від відповідача-1: не з`явився;
від відповідача-2: Кузнєцова Л.О., за ордером;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівльна фірма Стройтекс”
на ухвалу Господарського суду Одеської області про забезпечення позову 
від 04 лютого 2021 року (повний текст складено 04.02.2021р.)
по справі № 916/260/21
за позовом Першого заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури
до відповідачів: 
1. Чорноморської міської ради
2. Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівльна фірма Стройтекс”
про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору недійсним та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя суду першої інстанції: Погребна К.Ф.
час та місце винесення ухвали: 04.02.2021р., м. Одеса, проспект Шевченка, 29 Господарський суд Одеської області
Учасники процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.
В судовому засіданні 07.04.2021р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021р. Перший заступник керівника Іллічівської місцевої прокуратури звернувся в інтересах держави (прокурор, позивач) до Господарського суду Одеської області із позовом до Чорноморської міської ради (відповідач-1) та до Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівльна фірма Стройтекс” (відповідач-2, ТОВ «Будівельна фірма Стройтекс») з вимогами:
-          про визнання незаконним та скасування рішення Чорноморської міської ради №564/31-VII від 17.04.2020р. “Про поновлення ТОВ “Будівельна фірма Стройтекс” договору оренди землі площею 0,7818 га за адресою Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13Д”;
- про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки №40, укладеного 13.05.2020р. між Чорноморською міською радою Одеської області та ТОВ “Будівельна фірма Стройтекс”;
- про зобов`язання ТОВ “Будівельна фірма Стройтекс” повернути у комунальну власність в особі Чорноморської міської ради земельну ділянку площею 0,7818 га з кадастровим номером 5110800000:02:026:0066, вартістю 3 817 539,17 грн. шляхом складання та підписання акту прийому-передачі між Чорноморською міською радою та ТОВ “Будівельна фірма Стройтекс”.
Разом із позовною заявою до суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд:
- накласти арешт на земельну ділянку площею 0,7818 га, кадастровий номер 5110800000:02:026:0066 розташовану за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д;
- заборонити ТОВ “Будівельна фірма Стройтекс” та іншим особам на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці площею площею 0,7818 га, кадастровий номер 5110800000:02:026:0066 розташованої за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д;
- заборонити Державній архітектурно-будівельній інспекції України та її територіальним структурним підрозділам, Державній інспекції містобудування України та її територіальним структурним підрозділам, а також відділу державного архітектурно-будівельного контролю Чорноморської міської ради, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості та введення їх в експлуатацію на земельній ділянці площею 0,7818 га, кадастровий номер 5110800000:02:026:0066 розташованої за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д;
- заборонити Чорноморській міській раді, ТОВ “Будівельна фірма Стройтекс”, а також іншим фізичним та юридичним особа, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду, тощо земельної ділянки площею 0,7818 га, кадастровий номер 5110800000:02:026:0066 розташованої за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д;
- заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна - нежитлових чи інших приміщень, розташованих на земельній ділянці площею площею 0,7818 га, кадастровий номер 5110800000:02:026:0066 розташованої за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д.
В обґрунтування поданої заяви прокурор посилається на початок будівельних робіт з нового будівництва спортивно-оздоровчого комплексу за адресою: Одеська область, місто Чорноморськ, вул. Набережна 13-Д, де замовник - ТОВ “Будівельна фірма Стройтекс”. На думку заявника, у разі забудови земельної ділянки, дії відповідача призведуть до неможливості реального поновлення інтересів держави, повернення земельної ділянки у придатному для використання стані, а також унеможливить або ускладнить виконання рішення суду. 
Також, прокурор звертає увагу на те, що земельна ділянка з кадастровим номером 5110800000:02:026:0066, знаходиться в прибережній зоні м. Чорноморська та розташована безпосередньо до урізу води. Разом з цим, цикл будівництва на даній земельній ділянці об`єктів нерухомості передбачає наявність відходів та викидів, що може призвести до забруднення водоохоронної зони, та збереження водності прибережної зони. 
Окрім того, заявник зауважує, що у разі відчуження відповідачем спірної земельної ділянки на користь третіх осіб або її поділу, або об`єднання з іншими земельними ділянками, в подальшому, у разі задоволення позову, виконання рішення суду буде неможливим.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.02.2021р. у справі №916/260/21 (суддя Погребна К.Ф.) заяву Першого заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури про забезпечення позову у справі №916/260/21 задоволено частково.
- Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,7818 га, кадастровий номер 5110800000:02:026:0066 розташовану за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д;
- Заборонено ТОВ “Будівельна фірма Стройтекс” та іншим особам на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, и здійснювати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці площею 0,7818 га, кадастровий номер 5110800000:02:026:0066 розташовану за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д;
-           Заборонено Державній архітектурно-будівельній інспекції України та її територіальним структурним підрозділам, Державній інспекції містобудування України та її територіальним структурним підрозділам, а також відділу державного архітектурно-будівельного контролю Чорноморської міської ради, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості та введення їх в експлуатацію на земельній ділянці площею 0,7818 га, кадастровий номер 5110800000:02:026:0066 розташованій за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д;
- Заборонено органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна - нежитлових чи інших приміщень, розташованих на земельній ділянці площею площею 0,7818 га, кадастровий номер 5110800000:02:026:0066 розташованої за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д.
- Заборонено Чорноморській міській раді, ТОВ “Будівельна фірма Стройтекс” на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду, тощо земельної ділянки площею 0,7818 га, кадастровий номер 5110800000:02:026:0066 розташованої за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д;
- Заборонено органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна - нежитлових чи інших приміщень, розташованих на земельній ділянці площею площею 0,7818 га, кадастровий номер 5110800000:02:026:0066 розташованої за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 13-Д.
В решті заяви відмовлено.
У вказаній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що наявні у матеріалах справи документи надають суду можливість дійти висновку про те, що ТОВ “Будівельна фірма Стройтекс” вживає заходи щодо забудови спірної земельної ділянки, що в подальшому, з урахуванням дій стосовно реєстрації об`єктів нерухомості на спірній земельній ділянці, у випадку невжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову, можуть утруднити та/або взагалі унеможливити захист і поновлення у межах цього судового провадження прав позивача, який буде вимушений ініціювати нові судові процеси для відновлення своїх прав.
Водночас, встановивши, що спірна земельна ділянка знаходиться у власності Чорноморській міській раді, а у користуванні – у ТОВ “Будівельна фірма Стройтекс” на підставі договору оренди земельної ділянки, у зв`язку з чим, лише Чорноморська міська рада та ТОВ “Будівельна фірма Стройтекс” мають право ініціювати питання щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду тощо, вказаної земельної ділянки і лише рада наділена повноваженнями щодо розгляду та прийняття рішення з цього приводу, місцевий господарським суд дійшов висновку, що вимоги прокурора щодо заборони іншим фізичним та юридичним особам здійснювати будь-які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду спірної земельної ділянки є безпідставними та необґрунтованими.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю “Будівльна фірма Стройтекс” звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.02.2021 року у справі №916/260/21 та ухвалити нову, якою у задоволені заяви Першого заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури від 02.02.2021р. про забезпечення позову відмовити у повному обсязі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ТОВ “Будівельна фірма Стройтекс” з посиланням на правову позицію Верховного Суду у справі №905/105/20, зазначає, що позовна заява Першого заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури у справі №916/260/21 не містить позовних вимог майнового характеру, відтак, у разі задоволення позовних вимог, рішення суду не вимагатиме примусового виконання. Отже, в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Апелянт зауважує, що предметом спору у даній справі є вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Чорноморської міської ради щодо договору оренди та про зобов`язання ТОВ «Будівельна фірма Стройтекс» повернути у комунальну власність спірну земельну ділянку, тобто - немайнові.
У той же час, заходами забезпечення позову, які просить застосувати позивач є вимоги стосовно заборони ТОВ «Будівельна фірма Стройтекс» та іншим особам на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь-які будівельні роботи на спірній земельній ділянці; здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості та введення їх в експлуатацію на цій земельній ділянці; заборони Чорноморській міській раді, ТОВ «Будівельна фірма Стройтекс» здійснювати будь які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду тощо земельної ділянки; заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна - нежитлових чи інших приміщень, розташованих на земельній ділянці. 
Таким чином, скаржник вважає, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати прокурор, не можна вважати співмірними та адекватними із заявленими позовними вимогами, оскільки у даному випадку, у разі задоволення позову не передбачене примусове виконання рішення суду, а тому, відповідні заходи забезпечення позову жодним чином не впливають на виконання рішення в майбутньому. 
Крім того, ТОВ «Будівельна фірма Стройтекс» зазначає, що вжиття вищенаведених заходів забезпечення позову не співвідноситься із заявленими позовними вимогами, оскільки вони спрямовані на обмеження прав, свобод та інтересів невизначеного кола осіб, що суперечить висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020р. у справі № 381/4019/18, відповідно до якого заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. 
Більш детально доводи ТОВ «Будівельна фірма Стройтекс» викладені в апеляційній скарзі.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.03.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівльна фірма Стройтекс” на ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.02.2021р. у справі №916/260/21; справу призначено до розгляду на 07.04.2021р. о 10:00 год.
06.04.2021р. від прокуратури до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому прокурор не погоджується з доводами останньої та просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову – без змін.
У судовому засіданні 07.04.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.
Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника учасників процесу, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення, тобто, це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.
За положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2020р. у справі №320/3560/18.
Згідно із пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника по забезпеченню позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Так, згідно зі ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.
Обрані заходи забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, своєю чергою, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Таким чином, апеляційна колегія зазначає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, а саме - повідомленням Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради від 26.11.2020р. №ОД 010201690621 про реєстрацію початку виконання підготовчих робіт з нового будівництва спортивно-оздоровчого комплексу з яхт-клубом, берегоукріпленням та будівництвом гідротехнічних протизсувних споруд за адресою: Одеська область, місто Чорноморськ, вул. Набережна 13-Д, на спірній земельній ділянці ТОВ “Будівельна фірма Стройтекс” розпочато будівельні роботи.
При цьому, як зазначає прокурор, відповідні роботи розпочати на земельній ділянці, яка знаходиться у користуванні ТОВ “Будівельна фірма Стройтекс” на підставі договору оренди, що є предметом позову у даній справі щодо визнання останнього недійсним, оскільки спірна земельна ділянка, яка на даний вільна від забудови, не відноситься до земель, які згідно положень ст. 134 Земельного кодексу України не підлягають передачі в оренду на конкурентних засадах, а тому не могла передаватися відповідачу - 2 у будь-якій іншій спосіб ніж за наслідками аукціону, який не проводився. 
Як впливає з приписів ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), земельні ділянки державної чи комунальної  власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 вказаної статті не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що у разі забудови земельної ділянки, дії відповідача-2 призведуть до неможливості реального поновлення інтересів держави, повернення земельної ділянки, у тому числі і у придатному для використання стані, а також, унеможливить або ускладнить виконання рішення суду.
Крім того, апеляційна колегія вважає, що завершення будівництва вказаного об`єкту, внесення запису про реєстрацію права власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у разі задоволення позовних вимог може нівелювати ефективність судового захисту, оскільки з метою належного відновлення порушених прав, на захист яких подано даний позов, позивачу доведеться знову звертатися до суду з новими позовами, зокрема, про знесення незаконно побудованого об`єкту та витрачати додаткові кошти.
Щодо доводів ТОВ «Будівельна фірма Стройтекс» про неспівмірність та заходів забезпечення позову та відсутність співвідношення останніх із заявленими позовними вимогами, оскільки вони спрямовані на обмеження прав, свобод та інтересів невизначеного кола осіб, то судова колегія зазначає про безпідставність та необґрунтованість такого твердження з огляду на те, що апелянтом не наведено переліку осіб (фізичних або юридичних), крім відповідача-2, права, свободи та інтереси яких будуть обмеженими або порушеними встановленими судом заходами забезпечення позову, а тому, посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020р. у справі № 381/4019/18 є безпідставним.
Крім того, місцевим господарським судом відмовлено у задоволенні вимог прокурора стосовно заборони Чорноморській міській раді та ТОВ «Будівельна фірма Стройтекс» здійснювати будь які дії щодо поділу, об`єднання, передачі в оренду тощо спірної земельної ділянки.
Твердження відповідача про відсутність у даній справі позовних вимог майнового характеру не відповідає дійсності, наведено без жодного належного юридичного та фактичного обґрунтування. Приведення у якості прикладу в апеляційній скарзі Постанови Верховного Суду від 02.12.2020р. №905/105/20 є недоречним, оскільки спірні відносини у даній справі не є аналогічними відносинам у даній справі. Так, предметом позову у справі №905/105/20 є вимога прокурора повернути земельну ділянку, у зв`язку з припиненням дії договору оренди. Віднесення позовної вимоги у даному спорі до вимоги немайнового характеру обумовлено специфікою спору та змістом спірних відносин, який у справі №916/260/21 є іншим. Дана справа не може вважатися аналогічною лише за критерієм того, що вона пов`язана з позовом прокурора з питань земельних відносин.
Окремо, судова колегія звертає увагу на те, що доводи апеляційної скарги даного висновку не спростовують.
З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги. 
Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та постановлено ухвалу з дотриманням норм процесуального права, що дає підстави для залишення її без змін.
Таким чином, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.02.2021 року у справі №916/260/21 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівльна фірма Стройтекс” – без задоволення.
Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати апелянта по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.02.2021р. у справі №916/260/21 залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.
Повний текст постанови складений 08.04.2021р.

Головуючий суддя                                                                      Савицький Я.Ф.

Суддя                                                                                          Головей В.М.

        Суддя                                                                                          Колоколов С.І.