УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2021 року
м. Київ
справа №487/6530/19
провадження № 51-4514ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого                       ОСОБА_1 , 
суддів:                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 18 січня 2021 року і
ВСТАНОВИВ:
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. 
Вирішено інші питання, визначені процесуальним законодавством.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 18 січня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного вироку місцевого суду та повернуто його апеляційну скаргу.
У касаційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вважає, що апеляційний суд безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду та повернув його апеляційну скаргу, оскільки він під час проголошення вироку присутній не був, а його копію отримав майже через два тижні після ухвалення вироку. При цьому, посилається на рішення об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 листопада 2019 року (провадження №51-9550кмо18, справа №760/12179/16-к), в якому міститься висновок про те, що якщо ухвала слідчого судді постановлена без виклику особи, інтересів якої вона стосується та яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи має обчислюватись з дня отримання копії судового рішення, незалежно від наявності інших джерел інформування про прийняте рішення.
Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги, додані до неї судові рішення та дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до вимог ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Встановлені нормами КПК положення про процесуальні строки регламентують їх тривалість, порядок обчислення та наслідки закінчення цих строків. У кримінальному процесуальному законодавстві України строки встановлюються, продовжуються і поновлюються. Для правильного обчислення цих строків важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення. При визначенні початку обчислення процесуального строку важливо точно встановити момент, з якого починається його перебіг.
Статтею 395 КПК встановлено порядок і строк апеляційного оскарження, відповідно якого апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Згідно з п. 4 ч. З ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається особі, яка її подала, у випадку, якщо таку скаргу подано після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Процесуальний строк може бути поновлено лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Як убачається з долученої до касаційної скарги копії ухвали апеляційного суду, захисник ОСОБА_4 , не погоджуючись з вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2020 року, подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обгрунтував тим, що вказаний строк ним пропущено з поважних причин, оскільки він під час проголошення вироку присутній не був, а його копію отримав майже через два тижні після ухвалення вироку.
Апеляційний суд не визнав вищенаведені доводи пропуску на апеляційне оскарження поважними, мотивуючи тим, що в судовому засіданні 10 липня 2020 року, коли суд видалився до нарадчої кімнати, всіх учасників провадження, в тому числі й захисника ОСОБА_4 , було повідомлено про те, що вирок буде оголошено 14 липня 2020 року об 11:00. Проте захисник, будучи обізнаним про дату та час на оголошення вироку не з`явився. Копію вироку, в якому зазначено порядок та строк його оскарження, ОСОБА_4 , згідно розписки, отримав 27  липня 2020 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, а тому не був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу у визначений законом строк. Крім того, апеляційний суд правильно зазначив, про те, що строк на апеляційне оскарження вироку для захисника, який викликався в судове засідання, обчислюється з дня його проголошення, а не з дня отримання його копії, як він помилково вважає.
Оскільки, в клопотанні захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження не було наведено об`єктивних мотивів пропуску строку на апеляційне оскарження суд, відмовляючи в його задоволенні, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону. З таким висновком погоджується й колегія суддів касаційного суду. А тому підстави для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_4 відсутні.
Посилання захисника на рішення об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 листопада 2019 року (провадження №51-9550кмо18, справа №760/12179/16-к) суд до уваги не приймає, оскільки воно є нерелевантним.
За таких обставин, згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 18  січня 2021 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                          ОСОБА_3