ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/2428/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А.
при секретарі судового засідання: Герасименко Ю.С.

Представники учасників справи у судове засідання не з`явилися 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Красний Рибак”
на рішення Господарського суду Одеської області від 06.01.2021
по справі №916/2428/20
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “АгроРось” 
до товариства з обмеженою відповідальністю “Красний Рибак” 
про стягнення 1 109 725,74 грн. 
та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Красний Рибак” 
до товариства з обмеженою відповідальністю “АгроРось” 
про стягнення 158 656,08 грн.

ВСТАНОВИВ
У серпні 2020 Товариство з обмеженою відповідальністю “АгроРось”  (далі – ТОВ “АгроРось”) звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Красний Рибак” (далі – ТОВ “Красний Рибак”) в якому просило стягнуто з відповідача на свою користь 1   109 725,74 грн з яких 1   057 707,36 грн – заборгованість за поставлений товар, 42 655,07 грн – пені та 9 363,31 грн – три проценти річних.
В обґрунтування заявлених позовних вимог ТОВ “АгроРось” посилається на  неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами договором поставки, а саме неповну та несвоєчасну оплату відповідачем за отриманий товар.
В свою чергу, ТОВ “Красний Рибак” звернулося до Господарського суду Одеської області з зустрічною позовною заявою до ТОВ “АгроРось” в якій просило стягнути з ТОВ “АгроРось”  158 656,08 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач за зустрічним позовом зазначає, що поставлений ТОВ “АгроРось” товар є неналежної якості та вартість поставленого товару має бути пропорційно зменшена у відповідності до умов укладеного між сторонами договору поставки. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 06.01.2021 позов ТОВ “АгроРось” до ТОВ “Красний Рибак” задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 1   057 707 грн 36 коп – основного боргу, 42 655 грн 07 коп – пені, 9 363 грн 31 коп – 3% річних та 16 645 грн 89 коп – витрат по сплаті судового збору, у задоволенні зустрічного позову ТОВ “Красний Рибак” до ТОВ “АгроРось” про стягнення 158 656,08 грн – відмовлено.
В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що ТОВ “АгроРось” на виконання взятих на себе договірних зобов`язань поставило, а ТОВ “Красний Рибак” отримало товар. Разом з тим, як встановлено судом, та не спростовано ТОВ “Красний Рибак”, останнім здійснено лише часткову оплату за поставлений товар, заборгованість за вказаним договором поставки станом на день розгляду справи складає 1   057 707,36 грн, що є підставою для стягнення вказаної суми заборгованості з ТОВ “Красний Рибак” на користь ТОВ “АгроРось”.
Перевіривши здійснений ТОВ “АгроРось” розрахунок трьох процентів річних за період з 28.04.2020 по 13.08.2020, що становить 9 363,31 грн та пені за той самий період в розмірі 42 655,07 грн, місцевий господарський суд встановив його правильність та відповідність вимогам чинного законодавства, умовам договору, та на підставі наведеного дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.
З приводу заявлених зустрічних позовних вимог місцевий господарський суд зазначив, що якість поставленого товару підтверджується сертифікатом, що засвідчує посівні якості насіння виданим ДП “Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції”. Посилаючись на приписи Закону України “Про насіння і садивний матеріал”, Порядок арбітражного (експертного) визначення якості насіння і садивного матеріалу, Порядок оформлення заяв для проведення арбітражного (експертного) визначення якості насіння і садивного матеріалу суд першої інстанції зазначив, що ТОВ “Красний Рибак” не було ініційовано проведення арбітражного (експертного) визначення якості насіння згідно затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку. 
При цьому, місцевим господарським судом не взято до уваги надані  ТОВ “Красний Рибак” докази на підтвердження невідповідності поставленого насіння умовам договору, оскільки судом встановлено порушення вимог ДСТУ 4138-2002 при відібранні проб та проведенні дослідження, а також відсутність представника ТОВ “АгроРось” при відібранні проб насіння, та відсутність згоди ТОВ “АгроРось” на відібрання зразків за його відсутності. На переконання місцевого господарського суду, наданий ТОВ “Красний Рибак” акт відбору проб від 29.05.2020, складений , в тому числі за участю представника ТОВ “АгроРось”, який за твердженням ТОВ “Красний Рибак”, було передано 29.07.2020 ІП “СЖС” на дослідження насіння, не може підтверджувати будь-яких обставин, оскільки був: по-перше складений майже через 2 місяці після отримання ТОВ “Красний Рибак” насіння кукурудзи, по-друге, під час розгляду справи ТОВ “Красний рибак”, не надано дослідження ІП “СЖС” відповідно до цього акту відбору проб. 
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ТОВ “Красний Рибак”  звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 06.01.2021 по справі №916/2428/20 скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ “АгроРось” до ТОВ “Красний Рибак” відмовити у повному обсязі, а зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. 
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушення норм процесуального та матеріального права з наступних підстав. 
Так, апелянт із посиланням на умови укладеного між сторонами договору зазначає, що ними було передбачено можливість проведення ініціювання дослідження товару будь-якою акредитованою установою на загальних засадах, не обмежуючись вимогами Порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Так, апелянт стверджує, що з метою підтвердження якості придбаного товару звернувся до сертифікованої лабораторії ТОВ «Агроген Ново» та згідно отриманих результатів аналізів 7,5 % дослідної партії насіння заражені «сірою гниллю», що викликає послаблення проростів і, як наслідок, втрату урожайності. Таким чином, як вважає апелянт, поставлений товар не відповідає заявленому сертифікату якості на товар, за яким ТОВ “Красний Рибак” розраховував отримати насіння, вільне від зараженості хворобами та шкідниками. 
Скаржник також зазначає, що під час розгляду справи у суді першої інстанції заявляв клопотання про призначення відповідного виду експертизи для безстороннього визначення ступеня ураженості поставленого насіння, однак дане клопотання судом першої інстанції було відхилено, чим, як вважає апелянт, позбавлено його права на належний захист та доведення обґрунтованості своїх вимог. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №916/2428/20 та призначено справу до розгляду на 15.04.2021.
До суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ “АгроРось”, який судом апеляційної інстанції залишено без розгляду з огляду на таке. 
За приписами ст. 170 ГПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.
Відповідно до частин 1, 2 статті 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.
Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч.3 статті 56 ГПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. 
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина друга статті 16 ГПК України). 
Відповідно до частин четвертої та дев`ятої статті 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" повноваження адвоката як представника в господарському судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги відповідно до частини першої статті 26 вказаного Закону, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. 
Отже позивач може брати участь у справі у суді апеляційної інстанції або в порядку самопредставництва, або через адвоката.
Колегія суддів звертає увагу на те, що підписання та/або подання заяв, клопотань, скарг є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.
Відзив на апеляційну скаргу підписано представником позивача – Щедріною Оксаною Миколаївною. 
Проте, доказів, на підтвердження того, що ОСОБА_1 представляє інтереси позивача у справі в порядку самопредставництва відповідно до частини четвертої статті 56 Господарського процесуального кодексу України не додано. Докази наявності статусу адвоката у Щедріної Оксани Миколаївни також відсутні.
З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відзив на апеляційну скаргу підписано представником позивача за відсутності підтвердження повноважень такої особи на здійснення представництва юридичної особи, що є підставою для залишення відзиву без розгляду.
15.04.2021 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ТОВ “Красний Рибак” про відкладення розгляду справи на іншу дату в обґрунтування якого відповідач посилається на запровадження постановою Кабінету Міністрів України карантину на всій території України та запровадженням обмежувальних заходів. Також, відповідач посилається на лист Ради суддів України від 11.03.2020 з проханням громадян, які є учасниками судових процесів, утриматися від участі у судових засіданнях. 
Розглянувши під час судового засідання наведене клопотання ТОВ “Красний Рибак” колегія суддів дійшла висновку про його відхилення з огляду на таке.
За приписами ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.
Статтею 202 ГПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні. 
За приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. 
Суд неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").
Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").
Статтею 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України).
Так відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження об`єктивної неможливості прибуття його представника у судове засідання суду апеляційної інстанції. 
Щодо посилання відповідача на запровадження на території України каратину колегія суддів зазначає таке. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 року по 30.04.2021 року (в редакції останніх змін) на всій території України встановлено карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 року №343 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією. Зокрема, дозволено з 22.05.2020 року регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25.05.2020 року перевезення пасажирів метрополітенами.
Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.
Тобто, перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, а саме у можливості з`явитися в призначене судове засідання, не має.
Також, за приписами ст. 197 ГПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України. 
Відтак, учасники справи не позбавлені можливості скористатися своїм правом передбаченим ст. 197 ГПК України та взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Однак, своїм правом на участь у судовому засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів відповідач не скористався. 
Колегія суддів відзначає, що судом апеляційної інстанції явка учасників справи не визнавалася обов`язковою, а представником відповідача у клопотанні не вказано, які об`єктивні обставини перешкоджають розгляду справи за його відсутності. 
Відтак, клопотання представника ТОВ “Красний Рибак” про відкладення розгляду справи підлягає відхиленню.
У судове засідання від 15.04.2021 представники сторін не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи  на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Як вбачається з матеріалів справи, 06.04.2020 між ТОВ “АгроРось” (далі – постачальник) та ТОВ “Красний Рибак” (далі - покупець) укладено договір поставки №20/68-ОД, відповідно до п. 1.1 якого, у терміни і на умовах, визначених договором, постачальник зобов`язується поставити покупцю засоби захисту рослин (ЗЗР), мінеральні добрива, мікродобрива (добрива) та насіння сільськогосподарських культур (насіння), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар. 
Згідно з п. 1.2. договору, право власності на поставлений товар переходить від постачальника до покупця в момент передачі товару.
У відповідності до п. 1.4. договору, постачальник поставляє тільки оригінальні ЗЗР, добрива, насіння, зареєстровані в Україні. Імпортовані товари мають бути очищені в митному відношенні, якість товарів має відповідати даним сертифікату якості (аналізу) виробника, насіння – ДСТУ 2240-93.
Пунктами 2.1., 2.3. договору визначено, що ціна товару визначається в додатках та/або накладних, що є невід`ємною частиною договору. Загальна ціна договору являє собою суму вартості всього товару, що поставляється за даним договором згідно видаткових накладних, що є його невід`ємною частиною.
Відповідно до п. 3.1.-3.2. договору, оплата за поставлений товар здійснюється на підставі рахунків-фактур постачальника. Якщо у додатках до договору не зазначено інше, оплата поставленого товару має бути здійснена як 100% передплата, що внесена до першої поставки товару в межах додатку до договору або накладної, якщо поставка проведена без оформлення додатку.
За умовами п. 3.6 договору, після надходження оплати постачальник здійснює коригування ціни товару згідно положень п. 2.5, 2.6 договору та вносить відповідні коригування до ЄРПН. У випадку, якщо покупцем при оплаті товару не здійснено коригування ціни або сплачено ціну не в повному обсязі, постачальник письмово інформує покупця про необхідність доплати, яка має бути здійснена покупцем протягом 7-ми банківських днів. 
Згідно з п. 4.4. договору, покупець зобов`язується прийняти товар у визначеному місці відповідно до умов договору на підставі належно оформленої довіреності та своєчасно і в повному обсязі здійснити оплату товару. 
У відповідності до п. 5.5. договору, на кожну партію товару постачальник надає покупцю: видаткову накладну; ТТН; копію сертифікату якості (аналізу) виробника на ЗЗР та добрива(на вимогу покупця); копію митної декларації або довідки про здійснення митного оформлення даної партії товару із зазначенням № митної декларації ( на вимогу покупця). 
Пунктом 5.7 договору визначено, що товар вважається поставленим постачальником і прийнятим покупцем з моменту підписання накладних повноважними представниками сторін. Підписання сторонами накладних засвідчує факт передачі разом з товаром усієї необхідної документації, що його стосується.
У відповідності до п. 7.8 договору, покупець зобов`язаний здійснити прийняття товару за кількістю та якістю при передачі товару відповідно до товаросупровідних документів. При виявленні ознак пошкодження тари/товару, некомплектності товару, невідповідності за кількістю та інших порушень умов договору, покупець зобов`язаний інформувати постачальника негайно (при передачі товару поза місцем розташування складу постачальника – письмово), а також оформити відповідний акт (Додаток №4 до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні) за участі перевізника. 
Згідно з п. 5.9 договору, за відсутності відповідного інформування та складання акту товар вважається таким, що прийнятий покупцем без зауважень: за кількістю – відповідно до видаткової накладної, за якістю – відповідно до сертифікату якості (аналізу).
За умовами п. 5.12 договору, покупець позбавляється права претензій щодо товару, якщо приймання здійснено за відсутності представника постачальника (іншої особи за вибором постачальника), якщо не доведе, що не міг забезпечити участь постачальника (іншої особи) у прийманні товару з вини постачальника або такої особи.
Відповідно до п. 5.13 договору, сторони домовились, що акт, складений за участю експерта територіального органу Торгово-Промислової Палати та представника постачальника, є належним документом, який підтверджує відповідність товару умовам договору за кількістю чи за якістю за виключенням прихованих недоліків, які мають бути підтверджені відповідними експертними установами.
Згідно з п. 5.14 договору, покупець має право ініціювати проведення дослідження товару (ЗЗР та добрив) будь-якою експертною установою, лабораторією, що має відповідну державну акредитацію та можливості здійснити аналіз діючої речовини за умови попереднього інформування постачальника та за участі представника постачальника у відборі проб товару. У такому випадку проби товару відбираються з непошкодженої (запечатаної) тари у подвійній кількості, упаковується та опечатується сторонами та/або експертом із складанням відповідного акту. Один примірник опечатаних проб передається постачальнику для забезпечення проведення дослідження за зверненням постачальника.
Пунктом п. 5.15 договору визначено, що експертиза насіння має здійснюватися у лабораторіях, внесених до реєстру органів з оцінки відповідності за умови відбору проб агрономом – інспектором у порядку, передбаченому п.5.12 договору.
У відповідності до п. 5.16 договору, претензії щодо недоліків товару можуть заявлятись покупцем з дотриманням умов даного договору протягом 20-ти днів з дня отримання товару, а за прихованими недоліками – протягом 30-ти днів від дати їх документального підтвердження відповідно до умов даного договору.
За умови п. 6.3. договору, у разі прострочення оплати вартості товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла за період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення.
Відповідно до п. 6.4. договору, у випадку невідповідності товару якісним показникам, що має бути підтверджено відповідно до умов даного договору, постачальник зобов`язується на вибір покупця: замінити неякісний товар у двотижневий строк на товар належної якості за умови його наявності; зменшити ціну товару у розмірі, що додатково погоджується сторонами, але не нижче митної вартості товару збільшеної на суму митних платежів; прийняти неякісний товар та повернути покупцю протягом 7-ми банківських днів від дня повернення товару кошти, сплачені за нього.
Згідно з п. 6.6. договору, сторони домовились, що штрафні санкції можуть бути стягнуті відповідно до положень ст. 534 ЦК України при проведенні розрахунків за товар, або сплачується на підставі рахунку управненої сторони, який має бути оплачений іншою стороною протягом 10 банківських днів.
У пункті п. 6.7 договору, сторони домовились, що відповідно до ст. 259 ЦК України строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій за даним договором складає 3 роки. Крім цього, сторони відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за цим договором, здійснюється без обмеження строку. 
У відповідності до п. 6.8 договору, сторони домовились, що відповідно до ч. 2 ст. 232 ГК України, збитки стягуються з винної сторони в повному обсязі понад штрафні санкції.
Згідно з п. 8.1 договору, договір набирає сили з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2020, а в частині взаємних розрахунків – до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.
14.04.2020 ТОВ “АгроРось” виставлено рахунок-фактуру №СФ-003370 на поставку гібр. насіння кукурудзи ДКС 5141(Пончо Вотіво+Максим XL+ТоркСТ) в кількості 415 мішків на загальну суму з ПДВ 2   115 414,36 грн.
Відповідно до видаткової накладної №РН-0004183 від 27.04.2020р. ТОВ “АгроРось” поставило, а ТОВ “Красний Рибак” прийняло товар – гібр. насіння кукурудзи ДКС 5141(Пончо Вотіво+Максим  XL+ТоркСТ) в кількості 415 мішків на загальну суму з ПДВ 2 115 414,36 грн., на підставі договору №20/68-ОД від 06.04.2020.
На підтвердження якості поставленого товару постачальником надано сертифікат, що засвідчує посівні якості насіння від 09.08.2019р. №044511 серії АА №079918, виданий ДП “Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції” на насіння, що належить ТОВ “Монсанто Насіння”, вироблено в Румунії, культура: кукурудза звичайна, сорт ДКС5141, категорія та генерація СН(F1), рік урожаю – 2018р., номер партії UA-24-17-030/0572-18, маса партії 21 669,2 кг., кількість одиниць упаковки – 763. З вказаного сертифікату не вбачається зараженість насіння хворобами чи шкідниками. Сертифікат, що засвідчує посівні якості насіння №029136 від 01.03.2019р., насіння потруєно. Випробування насіння проведено згідно з вимогами ДСТУ 2240-93. Сертифікат виданий на підставі протоколу випробування 2662-19/044511 від 09.08.2019р. та дійсний до 09.08.2020.
ТОВ “Красний Рибак” здійснило часткову передплату згідно рахунку-фактури №СФ-003370  в загальній сумі 1   057   707 грн.
Окрім цього, ТОВ “АгроРось” складено податкові накладні: від 16.04.2020р. №24, від 21.04.2020р. №67, від 24.04.2020р. №75, від 27.04.2020р. №66, в яких відображено суму операцій за договором згідно здійснених  ТОВ “Красний Рибак” оплат на загальну суму 1   057 707 грн.
З метою перевірки якості поставленого товару, за замовленням ТОВ “Красний Рибак”  ТОВ “Агроген Ново” проведено дослідження зразків на посівні якості кукурудзи. З протоколу випробування від 12.05.2020р. вбачається, що об`єктом дослідження є: 531-20 (насіння кукурудзи), ДКС 5151(02.2019) UA-24-17-030/0572-18, дослідження проведено методом пророщування на/в фільтрувальному папері за ДСТУ 4138-2002. П.7. 
З протоколу випробування ТОВ “Агроген Ново” на зараженість насіння хворобами від 15.05.2020р. вбачається, що об`єктом дослідження є: 531-20 (насіння кукурудзи), ДКС 5151(02.2019) UA-24-17-030/0572-18, дослідження проведено за допомогою біологічного методу згідно ДСТУ 4138-2002, за результатами якого встановлено наявність  в насінні: сіра гниль – 7,5%, бактеріоз – 1,5%, пеніцильоз – 3,5%, акспергільоз – 2,5%. 
28.05.2020 ТОВ “Красний Рибак” направило на адресу первісного позивача претензію, вказавши, що згідно результатів проведеного ТОВ “Агроген Ново” дослідження, 7,5% дослідної партії насіння, поставленого за договором №20/68-ОД від 06.04.2020р. заражені “сірою гниллю”, що є підставою для зниження вартості поставленого насіння на 10%, що буде вирахувано з неоплаченої вартості товару.
Листом від 12.06.2020 за вих.№129/2020 ТОВ “Монсанто Україна” (первісний власник насіння, що поставлялось за договором) висловило припущення щодо допущення механічної помилки  в зазначенні сорту насіння ДКС5151, оскільки такого гібрида насіння у портфоліо ДЕКАЛБ немає, але номер партії відповідає гібриду ДКС 5141.
Листом від 22.06.2020 за вих. №217 ТОВ “АгроРось” у відповідь на претензію від 28.05.2020р., повідомило, що згідно протоколів випробування від 12.05.2020р. та від 15.05.2020р. жодних відхилень від нормативних параметрів насіння встановлено не було, висновки про невідповідність поставленого насіння вимогам нормативних документів, в т.ч. ДСТУ 2240-93, та будь-які висновки за результатами проведених досліджень відсутні.
Окрім цього, дослідження проводилось відповідно до ДСТУ 4138-2002 “Насіння сільськогосподарських культур. Методи визначення якості”, однак проведені дослідження не відповідають розділу 14 ДСТУ 4138-2002, оскільки здійснені за наявності сертифікату, а також проведено без врахування вимог щодо репрезентативності проб, відібрання зразків проведено за відсутності представника постачальника.
Окрім цього, вказано, що ТОВ “Красний Рибак” не дотримано вимог розділу 5 договору поставки та пропущено строк звернення для проведення арбітражного (експертного визначення), встановлений п. 3 Порядку №815 та розділу 14 ДСТУ 4138-2002.
Постачальником також повідомлено, що ТОВ “Красний Рибак” безпідставно не здійснено остаточний розрахунок за поставлений товар відповідно до умов договору, заборгованість складає 1   057 707,36 грн, а розмір пені станом на 22.06.2020 складає 25 084,42 грн.
Таким чином, в результаті розгляду претензії ТОВ “Красний Рибак”, позивачем відхилено вимоги щодо зменшення розміру ціни товару та заявлено вимогу щодо сплати заборгованості. Вказаний лист направлено на адресу ТОВ “Красний Рибак” 23.06.2020.
Невиконання ТОВ “Красний Рибак” обов`язку із повної та своєчасної сплати за поставлений товар стало підставою для звернення ТОВ “АгроРось” до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення заборгованості в розмірі 1       057       707,36 грн., а також нарахування 42       655,07 грн. – пені та 9       363,31 грн. – 3% річних.
В свою чергу, відмова ТОВ “АгроРось” у зменшенні ціни товару пропорційно до кількості поставленого товару неналежної якості стало підставою для звернення ТОВ “Красний рибак” із зустрічною позовною заявою про стягнення з ТОВ “АгроРось” заборгованості, що становить пропорційно зменшену ціну товару неналежної якості, в розмірі 158 656,08 грн.
Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених первісних позовних вимог та задовольнив їх у повному обсязі, а у задоволенню зустрічного позову відмовив у зв`язку з його необґрунтованістю.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає наступне. 
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.
Відповідно до ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).
Приписами ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Згідно з ст.ст. 530, 610 - 612 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.
У відповідності до ч. 1, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України     про договір купівлі-продажу.
За приписами ч. 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.
Таким чином, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.
У відповідності до п.п. 3.1., 3.2. договору, оплата за поставлений товар здійснюється на підставі рахунків-фактур постачальника. Якщо у додатках до договору не зазначено інше, оплата поставленого товару має бути здійснена як 100% передплата, що внесена до першої поставки товару в межах додатку до договору або накладної, якщо поставка проведена без оформлення додатку.
Так, наявними матеріалами справи підтверджується, що 14.04.2020 ТОВ “АгроРось” виставлено рахунок-фактуру №СФ-003370 на поставку гібр. насіння кукурудзи ДКС 5141(Пончо Вотіво+Максим  XL+ТоркСТ) в кількості 415 мішків на загальну суму з ПДВ 2   115 414,36 грн.
Таким чином, ТОВ “Красний Рибак” мав здійснити оплату за товар згідно вимог п. 3.1., 3.2 договору. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ “Красний Рибак”, в якості передплати за товар, на користь ТОВ “АгроРось” згідно рахунку №003370 від 14.04.2020 здійснено часткову оплату передплату, зокрема, згідно платіжного доручення: №975 від 16.04.2020р. - 450 000 грн., №982 від 21.04.2020р. – 200 000 грн., №983 від 21.04.2020р. – 100 000 грн., №991 від 24.04.2020р. – 307 707 грн., - всього на суму 1   057 707 грн.
З видаткової накладної №РН-0004183 від 27.04.2020 вбачається, що ТОВ “АгроРось” поставило, а ТОВ “Красний Рибак” прийняло товар – гібр. насіння кукурудзи ДКС 5141(Пончо Вотіво+Максим  XL+ТоркСТ) в кількості 415 мішків на загальну суму з ПДВ 2 115 414,36 грн., на підставі договору №20/68-ОД від 06.04.2020р., що засвідчується підписами постачальника та отримувача – комірник Гриценко В.Д. на підставі довіреності ААЕ №438477, виданої 24.04.2020р. 
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що ТОВ “АгроРось” було виконано взяті на себе зобов`язання щодо поставки товару згідно умов договору.
Разом з тим, як свідчать наявні матеріли справи, та не спростовано ТОВ “Красний Рибак”, останнім здійснено лише часткову оплату за поставлений товар, заборгованість за вказаним договором поставки складає 1   057 707,36 грн, що є підставою для стягнення вказаної суми заборгованості з ТОВ “Красний Рибак” на користь ТОВ “АгроРось”.
Щодо заявлених позивачем за первісним позовом до стягнення пені та трьох процентів річних колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У відповідності до ч.2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).
Згідно з п. 6.3. договору, у разі прострочення оплати вартості товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла за період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення.
Окрім цього, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так, ТОВ “АгроРось” здійснено розрахунок та заявлено до стягнення три проценти річних за період з 28.04.2020 по 13.08.2020 у розмірі 9 363,31 грн та пеню за той самий період в розмірі 42 655,07 грн.
Колегією суддів перевірено здійснений позивачем за первісним позовом розрахунок та встановлено, що він є вірним, арифметично правильним, здійснений з урахуванням суми заборгованості та періоду прострочення. 
Відтак, заявлені позивачем за первісним позовом позовні вимоги в частині стягнення трьох процентів річних та пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
З приводу заявленого ТОВ “Красний Рибак” зустрічного позову колегія суддів зазначає таке. 
Статтею 268 ГК України визначено, що якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. Номери та індекси стандартів, технічних умов або іншої документації про якість товарів зазначаються в договорі. Якщо вказану документацію не опубліковано у загальнодоступних виданнях, її копії повинні додаватися постачальником до примірника договору покупця на його вимогу. У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості. Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі. У разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми. У разі якщо недоліки поставлених товарів можуть бути усунені без повернення їх постачальнику, покупець має право вимагати від постачальника усунення недоліків у місцезнаходженні товарів або усунути їх своїми засобами за рахунок постачальника. Якщо поставлені товари відповідають стандартам або технічним умовам, але виявляться більш низького сорту, ніж було зумовлено, покупець має право прийняти товари з оплатою за ціною, встановленою для товарів відповідного сорту, або відмовитися від прийняття і оплати поставлених товарів.
Згідно з ч.1 ст.678 ЦК України, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:1) пропорційного зменшення ціни;2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
У відповідності до 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.
Сторонами у п. 5.14 договору погоджено, що  покупець має право ініціювати проведення дослідження товару (ЗЗР та добрив) будь-якою експертною установою, лабораторією, що має відповідну державну акредитацію та можливості здійснити аналіз діючої речовини за умови попереднього інформування постачальника та за участі представника постачальника у відборі проб товару. У такому випадку проби товару відбираються з непошкодженої (запечатаної) тари у подвійній кількості, упаковується та опечатується сторонами та/або експертом із складанням відповідного акту. Один примірник опечатаних проб передається постачальнику для забезпечення проведення дослідження за зверненням постачальника.
Згідно з п. 5.15 договору, експертиза насіння має здійснюватись у лабораторіях, внесених до реєстру органів з оцінки відповідності за умови відбору проб агрономом – інспектором у порядку, передбаченому п.5.12 договору.
У відповідності до п. 5.16 договору, претензії щодо недоліків товару можуть заявлятись покупцем з дотриманням умов даного договору протягом 20-ти днів з дня отримання товару, а за прихованими недоліками – протягом 30-ти днів від дати їх документального підтвердження відповідно до умов даного договору.
За умовами п. 6.4. договору, у випадку невідповідності товару якісним показникам, що має бути підтверджено відповідно до умов даного договору, постачальник зобов`язується на вибір покупця: замінити неякісний товар у двотижневий строк на товар належної якості за умови його наявності; зменшити ціну товару у розмірі, що додатково погоджується сторонами, але не нижче митної вартості товару збільшеної на суму митних платежів; прийняти неякісний товар та повернути покупцю протягом 7-ми банківських днів від дня повернення товару кошти, сплачені за нього.
Так, наявні матеріали справи свідчать про те, що якість поставленого товару підтверджується сертифікатом, що засвідчує посівні якості насіння від 09.08.2019 №044511 серії АА №079918, виданим ДП “Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції” на насіння, що належить ТОВ “Монсанто Насіння”, вироблено в Румунії, культура: кукурудза звичайна, сорт ДКС5141, категорія та генерація СН(F1), рік урожаю – 2018р., номер партії UA-24-17-030/0572-18, маса партії 21 669,2 кг., кількість одиниць упаковки – 763. З вказаного сертифікату не вбачається зараженість насіння хворобами чи шкідниками. Сертифікат, що засвідчує посівні якості насіння №029136 від 01.03.2019р., насіння потруєно. Випробування насіння проведено згідно з вимогами ДСТУ 2240-93. Сертифікат виданий на підставі протоколу випробування 2662-19/044511 від 09.08.2019р. та дійсний до 09.08.2020.
Статтею 23 Закону України “Про насіння і садивний матеріал” визначено, що арбітражне (експертне) визначення посівних якостей насіння і товарних якостей садивного матеріалу може здійснюватися на вимогу споживача або суб`єкта насінництва та розсадництва центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) у сфері насінництва та розсадництва. Порядок арбітражного (експертного) визначення якості насіння і садивного матеріалу та порядок оформлення відповідних заяв встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2017 № 615 затверджено Порядок арбітражного (експертного) визначення якості насіння і садивного матеріалу, згідно п. 5 якого передбачено, що арбітражному визначенню підлягає придбане насіння або садивний матеріал за наявності сертифіката, що засвідчує посівні якості насіння, або сертифіката, що засвідчує товарні якості садивного матеріалу (далі - сертифікат), документа за результатами аналізу насіння або садивного матеріалу, виданого заявнику, у разі розбіжності показників якості насіння або садивного матеріалу на величину, що перевищує допустимі відхилення.
Окрім цього, постановою Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2017 № 615 затверджено Порядок оформлення заяв для проведення арбітражного (експертного) визначення якості насіння і садивного матеріалу, яким визначено, що у разі невпевненості у відповідності показників посівних якостей придбаного насіння або товарних якостей придбаного садивного матеріалу показникам, зазначеним у сертифікаті, що засвідчує посівні якості насіння, або у сертифікаті, що засвідчує товарні якості садивного матеріалу (далі - сертифікат),  заявник не пізніше 10 календарних днів з дня придбання звертається до аудитора із сертифікації (агронома-інспектора) органу із сертифікації щодо відбору проби з метою перевірки посівних якостей придбаного насіння або товарних якостей придбаного садивного матеріалу та надає копію сертифіката.
Аудитор із сертифікації (агроном-інспектор) органу із сертифікації відбирає  пробу та разом з актом відбору проби передає органу з оцінки відповідності для визначення якості насіння або садивного матеріалу.
Орган з оцінки відповідності аналізує посівні якості насіння або товарні якості садивного матеріалу та видає аудитору із сертифікації (агроному-інспектору) органу із сертифікації документ щодо результату аналізу насіння або садивного матеріалу.
Аудитор із сертифікації (агроном-інспектор) органу із сертифікації перевіряє розбіжність між показниками, за якими проводиться арбітражне визначення, у сертифікаті  та у документі щодо результату аналізу насіння або садивного матеріалу.
У разі розбіжності між показниками, зазначеними у сертифікаті та документі щодо результату аналізу насіння, на величину, що перевищує допустимі відхилення, зазначені у додатках S, W, Z до ДСТУ 4138-2002 “Насіння сільськогосподарських культур. Методи визначення якості”, насіння підлягає арбітражному визначенню, про що аудитор із сертифікації (агроном-інспектор) органу із сертифікації повідомляє заявнику та передає йому документ щодо результату аналізу насіння або садивного матеріалу.
Втім, наявні матеріали справи не містять, ТОВ “Красний Рибак” не надано доказів ініціювання проведення арбітражного (експертного) визначення якості насіння згідно затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку.
Так, на підтвердження невідповідності поставленого насіння умовам договору, ТОВ “Красний Рибак” надано:
-          протокол випробування (посівні якості насіння кукурудзи) від 12.05.2020, з якого вбачається, що об`єктом дослідження є: 531-20 (насіння кукурудзи), ДКС 5151(02.2019) UA-24-17-030/0572-18, дослідження проведено методом пророщування на/в фільтрувальному папері за ДСТУ 4138-2002. П.7.;
-          протокол випробування (зараженість насіння хворобами) від 15.05.2020, з якого вбачається вбачається, що об`єктом дослідження є: 531-20 (насіння кукурудзи), ДКС 5151(02.2019) UA-24-17-030/0572-18, дослідження проведено за допомогою біологічного методу згідно ДСТУ 4138-2002, за результатами якого встановлено наявність  в насінні: сіра гниль – 7,5%, бактеріоз – 1,5%, пеніцильоз – 3,5%, акспергільоз – 2,5%. 
Втім, при  відібранні проб та проведенні дослідження було порушено вимоги ДСТУ 4138-2002.
Так, згідно п. 4.8.4. ДСТУ 4138-2002, у разі перевіряння якості закупленого насіння проби (основну і дублікатну) відбирають не пізніше ніж за 10 днів з дня завезення товару на господарство. Відбирає проби штатний інспектор в присутності обох зацікавлених сторін. Допускають відсутність представника іншої зацікавленої сторони за його офіційною згодою.
Так, при відібранні проб насіння був відсутній представник ТОВ “АгроРось”, доказів щодо згоди ТОВ “АгроРось” на відібрання зразків за його відсутності в матеріалах справи не міститься.
Щодо наданого ТОВ “Красний Рибак” акту відбору проб від 29.05.2020, складеного, в тому числі за участю представника ТОВ “АгроРось”, який за твердженням ТОВ “Красний Рибак”, було передано 29.07.2020 ІП “СЖС” на дослідження насіння, колегія суддів зазначає, що наявні матеріли справи не містять, а ТОВ “Красний Рибак” не надано доказів на підтвердження здійснення ІП “СЖС” будь-якого висновку за результатами дослідження відібраних проб. До того ж, колегія суддів відзначає, що відбір проб було проведено 29.05.2020, у той час як до ІП “СЖС” зразки проб були доставлені 29.07.2020, тобто через два місяці після їх відібрання (т.1, а.с. 177).
Колегія суддів також зазначає, що ТОВ “Красний Рибак” було прийнято товар за договором  27.04.2020, разом з цим, випробування посівних якостей насіння кукурудзи було проведено 12.05.2020, а випробування зараженості насіння 15.05.2020. При цьому, наявні матеріли справи не містять, а відповідачем не надано доказів на підтвердження того коли саме були відібрані зразки за результатами досвідчення яких було проведено випробування. При цьому, наявний у матеріалах справи акт відбору проб від 29.05.2020 не може вважатися таких доказом, оскільки був складений після проведення випробування 15.05.2020. До того ж, враховуючи відсутність відповідного акту, у суду відсутня можливість встановлення особи, яка здійснила відбір проб, тоді як особою, уповноваженою на відібрання проб, є штатний інспектор держнасінслужби. Також, як вбачається з матеріалів справи, дослідження зразків проводилось ТОВ “Агроген Ново”, однак будь-які докази на підтвердження наявності у вказаного товариства відповідної державної акредитації на проведення експертних досліджень у матеріалах справи відсутні. Крім того, протоколи випробувань не містять висновків щодо невідповідності насіння кукурудзи вимогам ДСТУ 2240-93. 
Слід відзначити, що згідно з протоколом випробування від 12.05.2020, у відповідності до якого ТОВ “Агроген Ново” проведено дослідження зразків на посівні якості кукурудзи, встановлено енергію проростання насіння кукурудзи - 99%, схожість – 99%.
Судова колегія також відзначає, що предметом договору поставки було насіння сорту ДКС-5141, тоді як предметом дослідження було насіння сорту ДКС-5151. Листом від 12.06.2020 за вих.№129/2020 ТОВ “Монсанто Україна” висловило припущення щодо допущення механічної помилки в зазначенні сорту насіння ДКС5151, оскільки такого гібрида насіння у портфоліо ДЕКАЛБ немає, але номер партії відповідає гібриду ДКС 5141.
З урахуванням наведеного, враховуючи відсутність доказів на підтвердження дослідження ТОВ “Агроген Ново” зразків саме того товару, що був поставлений ТОВ “АгроРось” за договором поставки, відсутність доказів на підтвердження наявності у ТОВ “Агроген Ново” відповідної державної акредитації на проведення експертних досліджень, відсутності доказів невідповідності поставленого товару вимогам ДСТУ 2240-93, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявлених зустрічних позовних вимог та недоведеність ТОВ “Красний Рибак” поставки товару неналежної якості, що відповідно зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог. 
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника з приводу безпідставного відхилення судом першої інстанції клопотання ТОВ “Красний Рибак” про призначення експертизи з огляду на таке. 
Згідно з ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Відповідно до ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. 
Згідно з положеннями ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. 
Відповідно до ст. 1 Закону України „Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Колегія суддів зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. 
Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 11.06.2018 у справі № 922/2716/17 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила, що суду слід виходити з того, що призначення судової експертизи, як процесуальної дії суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що, відповідно, може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованою. При цьому призначення судової експертизи з порушенням зазначених вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи встановлені обставини справи та наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для призначення експертизи, оскільки відсутня необхідність у спеціальних знаннях для встановлення обставин справи, що стосуються предмету доказування, а даний спір може бути розглянуто за наявними в матеріалах справи доказами.
Слід також відзначити, що за приписами ст. 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Відтак, відповідач не був позбавлений можливості звернутися до експертної установи задля проведення експертного дослідження та отримання висновку експерта на його замовлення, однак таких дій не вчинив. 
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок. 
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 06.01.2021 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 06.01.2021 у справі №916/2428/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 20.04.2021.

Головуючий суддя                                                                      Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                Лавриненко Л.В.

Суддя                                                                                Мишкіна М.А.