Справа № 936/868/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

03 червня 2021 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі: 
       головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Джуги С.Д. і Готри Т.Ю.,
       з участю секретаря Волощук В.І.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду від 03 грудня 2020 р. (у складі судді Павлюк С.С.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог – державний реєстратор Верхньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області Чекета М.І., про скасування запису державного реєстратора про право власності на земельну ділянку, -
ВСТАНОВИВ:
        ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом у жовтні 2020 р.
       Просила:
-скасувати запис державного реєстратора Верхньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області Чекети М.І. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 24889608 про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 2121584200:08:005:0054, площею 0.1322 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку,господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ;
-стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
       Заявлена вимога обґрунтована тим, що позивач є власником Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_2 – власником іншої Ѕ частини цього будинку, для обслуговування якого спільно використовували земельну ділянку площею 0.2645 га.
       Рішенням Нижньоворітської сільської ради № 154 від 29.01.2018 р. ОСОБА_2 було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0.1322 га, кадастровий номер 2121584200:08:005:0054, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . 
       13.02.2018 р. державним реєстратором Верхньоворітської сільської ради Воловецького району Чекетою М.І. внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 24889608 про право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку. 
       Однак, рішенням Закарпатського апеляційного суду від 23.01.2020 р. у справі № 300/750/18 було скасовано рішенняНижньоворітської сільської ради № 154 від 29.01.2018 р., тобтона момент звернення до суду з цим позовом підстава внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 24889608 перестала існувати.
       09.09.2020 р. позивач звернулася до державного реєстратора із заявою про скасування запису про право власності на земельну ділянку, проте такий відповіді на звернення не надав, запис про реєстрацію права власності не скасував.
       Позивач, покликаючись на постанову ВП ВС від 20.11.2029 р. у справі № 802/1340/18-а, вважає вимогу про скасування запису належним способом захисту свого порушеного права.
       Рішенням Воловецького районного суду від 03.12.2020 р. у задоволенні позову відмовлено.
       Указане судове рішення мотивоване тим, що позов пред`явлений до неналежного відповідача.
       У апеляційній скарзі та в судовому засіданні ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Дудурича І.В., просить скасувати рішення суду першої інстанції із підстав, передбачених ст. 376 ч.1 п.п.1-4 ЦПК України, та ухвалити нове про задоволення позову.
       Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до такого:
-позивач не є особою, яка має право на подання заяви про припинення речового права відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»;
-висновок суду про звернення позивача до неналежної особи є безпідставним з огляду на постанову ВП ВС від 13.1.2019 р. у справі № 755/9215/15-ц, згідно з якою належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення та/чи запису про проведену державну реєстрацію права має бути особа, право якої зареєстровано, а тому позов пред`явлений до належного відповідача – саме до ОСОБА_2 , відомості про яку містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як про власника земельної ділянки;
-висновок суду про неправильність обраного позивачем способу захисту порушених прав не узгоджується із правовою позицією ВП ВС, викладеною у постанові від 20.11.2019 р. у справі № 802/1340/18-а, згідно з якою рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію, а тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права.
       У письмовому відзиву на скаргу адвокат Муртазіна Н.М. в інтересах ОСОБА_2 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
       Узагальнені та доречні заперечення зводяться до такого:
-заявник (власник) має право звернутись до органів державної реєстрації прав власності (державного реєстратора) для вирішення питання про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за відповідачем на підставі прийнятих рішень судом. Проте, як видно з відповіді виконавчого комітету Верхньоворітської сільської ради Воловецького району № 351 від 17.11.2020 р., заяв адвоката Дудурича І.В. в інтересах ОСОБА_1 про скасування запису про право власності до державного реєстратора не надходило;
-до обов`язків і прав відповідача на входить проведення реєстрації або скасування державної реєстрації речових прав, а тому позивач звернувся з позовом до неналежної особи.
       Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність зміни оскарженого рішення у частині правового обґрунтування із таких мотивів.
       Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із такого:
-згідно з вимогами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заявник (власник) має право звернутись до органів державної реєстрації прав власності (державного реєстратора) для вирішення питання про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за відповідачем на підставі прийнятих рішень, указаних судом, однак заяв ОСОБА_3 (в інтересах позивача) про скасування запису про право власності до державного реєстратора Верхньоворітської сільської ради не надходило;
-в обов`язок і право відповідача не входить проведення реєстрації або скасування державної реєстрації прав, а відтак представник позивача звернувся із позовом до неналежної особи.
       Апеляційний суд не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції через їх часткову невідповідність нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, і правовим позиціям Верховного суду в подібних правовідносинах.
       Так, згідно з усталеною практикою Великої палати Верховного Суду належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.
       Відповідний правовий висновок викладено у постановах ВП ВС від 20.11.2019 у справі N 826/6720/17, від 27.11.2019 у справі N 815/1915/18, від 04.02.2020 у справі N 910/7781/19, а також у постановах КГС ВСвід 09.07.2019 у справі N 916/804/18 та від 03.12.2019 у справі N 922/787/19.
       У спірних правовідносинах позов пред`явлений саме до такої особи – ОСОБА_2 ,а державний реєстратор залучений до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, що повністю узгоджується із вимогами матеріального законодавства.
       Отже, в цій частині доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а заперечення ОСОБА_2 – безпідставними.
        Також суд першої інстанції зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не заборонений законом, однак у світлі спору є неправильним, оскільки не ґрунтується на вимогах закону.
       При цьому, суд виходив із неналежності відповідача ( ОСОБА_2 ) та не доведенням того факту, що остання порушила права, свободи та інтереси позивача.
       Між тим, у спірних правовідносинах щодо питання способу захисту порушеного права слід керуватися законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції від 05.12.2019 р. (діє із 16.01.2020 р.) та правовими позиціями ВП ВС у подібних правовідносинах.
       Так, із 16.01.2020 р. такий спосіб захисту як скасування запису про проведену державну реєстрацію права вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки статтю 26 цього Закону відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» викладено в новій редакції, згідно з якою виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
       Відповідну правову позицію викладено у постановах КГС ВС: від 03.09.2020 у справі N 914/1201/19, від 20.08.2020 у справі N 916/2464/19, від 14.07.2020 у справі N 910/8387/19, від 23.06.2020 у справі N 906/516/19, від 23.06.2020 у справі N 905/633/19, від 23.06.2020 у справі N 922/2589/19.
Тобто, позивач, звернувшисьу жовтні 2020 р. до суду з вимогою про скасування запису державного реєстратора, обрав неправильний спосіб захисту порушеного права, що є самостійною і достатньою підставою для відмови в задоволенні позову. 
       У цій частині доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.
       Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та відповідно до положень ст. 376 ч.1 п.4 ЦПК України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її часткову обґрунтованість та необхідність зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції (правового обґрунтування). Водночас, резолютивну частину оскарженого рішення належить залишити без змін.
       Керуючись Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 2.Рішення Воловецького районного суду від 03 грудня 2020 р. змінити в частині правового обґрунтування.                                                 3.Резолютивну частину рішення залишити без змін.                         4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.                                                                         5.Повне судове рішення складено 11 червня 2021 р.
Судді: