ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року	Львів	Справа № 380/1120/20 пров. № А/857/7942/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                  Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                      Іщук Л.П., Обрізка І.М., 
з участю секретаря судових засідань                                Максим Х.Б.,                                                                                                                                             
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання перерахувати пенсію,
суддя у І інстанції                                                            Гулик А.Г., 
час ухвалення рішення                                                   11 год 22 хв,
місце ухвалення рішення                                                  м. Львів,
дата складення повного тексту рішення                               09 березня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУ ПФУ), що зафіксована у листі від 15 січня 2020 року № 94/235/т-20/11.03-06 про відмову у перерахунку його пенсії за вислугу років;
- зобов`язати ГУ ПФУ перерахувати позивачу пенсію за вислугу років, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого згідно із довідкою прокуратури Львівської області від 17 грудня 2019 року № 18/1003вих19, яку виплачувати без обмежень.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі № 380/1120/20 позов було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ, викладене в листі від 15 січня 2020 року №940235/Т-20/11.03-06 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років. Зобов`язано відповідача з 13 грудня 2019 року здійснити перерахунок позивачу пенсії за вислугу років відповідно до частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII на підставі довідки прокуратури Львівської області від 17 грудня 2019 року №18/1003вих19 з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
При вирішенні даного спору суд першої інстанції врахував висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 560/2120/20, та прийшов до висновку до необхідності часткового задоволення позовних вимог.
ГУ ПФУ у апеляційній скарзі просило скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову відмовити повністю. На обґрунтування апеляційних вимог відповідач посилається на те, що Управлінням виплата пенсії позивачу проводилася згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач не припинив службу і є працюючою особою. Щомісячно управлінням здійснюється виплата позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у межах норм чинного законодавства. Однак, позивач звертався із заявою про перерахунок пенсії відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».
Представник ГУ ПФУ у судовому засіданні апеляційного суду підтримала подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.  
Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, позивачу призначено пенсію відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати на підставі постанови Залізничного районного суду м. Львова від 20 квітня 2017 року у справі №462/1405/17.
У грудні 2019 року прокуратура Львівської області видала позивачу довідку від 17 грудня 2019 року № 18/1003вих19 про розмір його заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії. У довідці зазначено, що ОСОБА_1 працює в Прокуратурі Львівської області на посаді заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю.
20 грудня 2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою про перерахунок пенсії, до якої додав зазначену довідку. Як підставу для перерахунку пенсії позивач вказав        рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-(ІІ)/2019.
Листом ГУ ПФУ від 15 січня 2020 року № 940235/Т-20/11.03-06 позивачу відмовлено у задоволенні заяви про перерахунок пенсії з мотивів відсутності нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури.
Вважаючи зазначене рішення відповідача незаконним, ОСОБА_1 за захистом своїх прав звернувся до адміністративного суду із позовом, що розглядається. 
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України.
Умови пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури до 15.07.2015 року визначалися статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ  (далі – Закон № 1789-XII).
Згідно із частиною 13 вказаної статті Закону № 1789-XII обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина 18 статті 50-1 Закону № 1789-XII).
Так, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII, яким, зокрема, частину 18 статті 50-1 Закону № 1789-XII викладено у новій редакції, відповідно до якої умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 01 січня 2015 року делегував Кабінету Міністрів України.
В подальшому 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697-VІІ, згідно з підпунктом 1 пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, Закон № 1789-XII, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.
За частиною 12 статті 86 Закону №1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Рішенням Конституційного Суду України від 12.12.2019 року по справі №7-р(ІІ)/2019 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Означеним Рішенням визначено, що положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Пунктом 3 Рішення установлений такий прядок його виконання:
- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:
« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Таким чином, з 13 грудня 2019 року відновлена дія частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII в редакції Закону, що була чинною з 15 липня 2015 року до 20 січня 2018 року, і певні категорії працівників органів прокуратури з 13 грудня 2019 року набули права на проведення перерахунку їх пенсій, призначених в порядку та умовах Закону № 1697-VII.
Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (застосовується з 01 січня 2017 року) розділ XV ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнений пунктами 13-1 і 13-2 наступного змісту:
« 13-1. З 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на умовах законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність» у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.
Виплата працюючим пенсіонерам у період роботи на інших посадах пенсій, призначених на умовах законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», з 1 жовтня 2017 року поновлюється у розмірах, що були встановлені відповідними законами».
« 13-2. Максимальний розмір пенсії, призначеної на умовах законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати десяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 лютого 2016 року № 174-VIII внесено зміни в частину 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» та передбачено, що у період роботи з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів І та II групи, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисті»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889 - VIII «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачується.
Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.
На час звернення позивача до суду з адміністративним позовом норми пункту 13-1, пункту 13-2 розділу XV ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та частини 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» не скасовані та в установленому законом порядку не визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Отже означені норми підлягають застосуванню.
Як слідує з матеріалів справи, позивач на даний час продовжує працювати в органах прокуратури.
Відтак, на підставі аналізу наведених норм права та матеріалів справи апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки позивач продовжує працювати на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», пенсія йому правомірно ГУ ПФУ виплачується з урахуванням норм пункту 13-1 Розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуванн». 
Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На переконання апеляційного суду, при вирішенні публічно-правового спору, що розглядається, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, обставинам справи, що призвело до помилкового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Тому оскаржуване рішення суду першої інстанції слід скасувати та у задоволенні позову відмовити.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.
Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі № 380/1120/20 та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	І. М. Обрізко  	
Постанова у повному обсязі складена 27 травня 2021 року.