справа № 2-4478/11                                         головуючий у суді І інстанції Коваль О.А.
провадження № 22-ц/824/4495/2021             суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
31 березня 2021 року                                                                                      м. Київ
Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
  за участю секретаря Гасюк В.В.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 26 березня 2019 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони стягувача у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
В С Т А Н О В И В: 
         У грудні 2018 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулася до суду з заявою та просила видати дублікат виконавчого листа № 2-4478/11, виданого 01 серпня 2013 року Святошинським районним судом міста Києва від 07 вересня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Експобанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 721 409 грн. 59 коп. та судові витрати у розмірі 1 820 грн.; замінити сторону у зазначеному виконавчому листі на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»; поновити строк для пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання.
Заява обґрунтована тим, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07 вересня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Експобанк» заборгованість за кредитним договором № 219/АК-2007 від 28 листопада 2007 року. На виконання зазначеного рішення 01 серпня 2013 року видано виконавчий лист. 06 березня 2018 року між позивачем та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого останньому відступлено права вимоги до ОСОБА_1 за зазначеним вище кредитним договором. Згідно наданих матеріалів кредитної справи 20 серпня 2013 року позивач звернувся до ВДВС Святошинського РУЮ у місті Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження. За результатами проведених виконавчих дій державним виконавцем виконавче провадження завершено. На даний час виконавче провадження з примусового виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07 вересня 2011 року у справі № 2-4478/11 про стягнення з ОСОБА_1 не відкрито та на виконанні не перебуває. Оригінал виконавчого листа, копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві до теперішнього часу не отримано, в зв`язку з чим наявні підстави вважати, що виконавчий лист було втрачено.   
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26 березня 2019 року заяву  ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» задоволено частково. Замінено сторону у виконавчому провадженні - стягувача ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» за виконавчим листом № 2-4478/11, виданим 01 серпня 2013 року Святошинським районним судом міста  Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» заборгованості за кредитним договором № 219/АК-2007 від 28 листопада 2007 року та судових витрат. В іншій частині заявлених вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи. Зміна правонаступництва можлива на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття провадження до його закінчення. Натомість, суд замінив сторону після того, як виконавче провадження уже завершено. Суд першої інстанції не звернув увагу, що заявником було поєднано три окремі вимоги у межах однієї заяви. З урахуванням практики Верховного Суду заявнику необхідно було подати як мінімум три окремі заяви. Суд першої інстанції мав би повернути заяву заявнику з підстав недотримання останнім положень ст. 182, 183 ЦПК України. Суд також не взяв до уваги, що заявник не здійснив оплату судового збору за видачу дублікату виконавчого документу. Заміна сторони у завершеному виконавчому провадженні можлива лише виключно після його поновлення.                
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» було відступлено до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» право вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07 вересня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» заборгованість за кредитним договором № 219/АК-2007 від 28 листопада 2007 року у розмірі 721 409 грн. 59 коп., судовий збір в сумі 1 700 грн., витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі 120 грн. (а.с.64, Т.1). 
01 серпня 2013 року  ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» видано виконавчий лист із примусового виконання рішення суду.
04 серпня 2013 року старшим державним виконавцем П`янківською Г.П. відкрито виконавче провадження, яке закінчено 29 квітня 2015 року (направлено за належністю до ВДВС Дарницького РУЮ у місті Києві) (а.с.184-186, Т.1). 
06 березня 2018 року між ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір № 51 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, у відповідності з яким на підставі результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № UA-EA-2018-01-24-000252-a від 08 лютого 2018 року, до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» перейшли права вимоги ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» до позичальників, поручителів фізичних осіб, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за договором кредиту з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до нього, згідно реєстру у Додатку № 1, у тому числі, права вимоги до ОСОБА_1 за договором кредиту і забезпечення № 219/АК-2007 від 28 листопада 2007 року (а.с.127, Т.1).
Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до ч. ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18).
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 2-3897/10 зазначив, що норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
Тому заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто, може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Тобто, вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в частині заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Що стосується вимог про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Звертаючись до суду з заявою, заявник вказує на те, що оригінал виконавчого листа, копію постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження стягувач не отримав, а, отже, виконавчий лист було втрачено.
Зі змісту заяви вбачається, що пропуск строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» фактично пов`язує із втратою виконавчого листа.
На час відкриття виконавчого провадження № 39616944 (постанова від 04 вересня 2013 року), закінчення виконавчого провадження (постанова від 29 квітня 2015 року) та відмови у відкритті виконавчого провадження (12 червня 2015 року) діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (далі - Закон № 606-XIV). На час звернення заявника до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання вже діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
З огляду на зміст частини першої статті 11 Закону № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII; близький за змістом припис був відображений у частині другій статті 24 Закону № 606-XIV).
У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII).
У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України.
Поважними причинами є ті обставини, були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до виконавця у визначений законом строк. 
Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця обставина підтверджується належними та допустимими доказами; обставина свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені законом строки. 
У даному випадку зазначені умови відсутні, оскільки стягувач був обізнаний з наявністю виконавчого провадження і, проявляючи розумну обачність та інтерес, повинен був цікавитися станом виконавчого провадження. Заявник не надав доказів того, що з моменту закінчення виконавчого провадження 29 квітня 2015 року та з моменту відмови у відкритті виконавчого провадження після повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання 12 червня 2015 року, стягувачем вчинялися дії, спрямовані на вчинення процесуальних дій в рамках виконавчого провадження, а саме направлялися запити до виконавця про надання інформації щодо руху виконавчого провадження, подавалися відповідні заяви, тощо.
Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України).
Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11).
 Враховуючи те, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив, а підстави для його поновлення відсутні через недоведення поважності причин пропуску строку, заява про видачу дублікату виконавчого листа не підлягає до задоволення. Крім того, заявником не доведено факт втрати виконавчого листа.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач посилався на те, що він не був повідомлений про розгляд заяви. 
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
З матеріалів справи вбачається, що 21 грудня 2018 року до суду першої інстанції надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.  
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 433, ч. 3 ст. 442 ЦПК України заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.
Однак, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи, який відбувся 26 березня 2019 року, згідно встановленого порядку про вручення судових повісток, який передбачений ст. 128, 130 ЦПК України. 
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд розглянув справу з порушенням норм процесуального права за відсутності ОСОБА_1 , не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду. Вказані обставини у силу вимог ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду з прийняттям постанови по суті вимог заявника.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 26 березня 2019 року скасувати та прийняти постанову.
ЗаявуТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони стягувачазадовольнити.
Замінитистягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» за виконавчим листом № 2-4478/11, виданим 01 серпня 2013 року Святошинським районним судом міста  Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» заборгованості за кредитним договором № 219/АК-2007 від 28 листопада 2007 року та судових витрат. 
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повне судове рішення складено 02 квітня 2021 року.
 
Головуючий                                                                        Фінагеєв В.О.
 
Судді                                                                                              Кашперська Т.Ц.
                                      
                                                                                              Яворський М.А.