ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/7611/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у справі №160/7611/20 за позовом ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення Підгородненської міської ради № 1420Н-LX/VII від 15.11.2019 про відмову у наданні дозволу настоятелю Свято-Іоанно-Богословської церкви Української православної церкви ОСОБА_1 на складання проекту відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею – 0,4818 га;
зобов`язати Підгородненську міську раду розглянути питання надання дозволу в місячний строк з дня набрання законної сили судового рішення. 
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваного рішення, яким відмовлено у наданні дозволу на складання проекту відведення визначеної позивачем земельної ділянки у постійне користування для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам ч. 3  ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (відсутній план зонування або детальний план території). Позивач зазначає, що  відповідач, відмовляючи у наданні дозволу, був зобов`язаний надати мотивовану відповідь, у чому саме полягає невідповідність місця розташування об`єкта (церкви). Крім того, така підстава відмови не передбачена  ст. 118 Земельного кодексу України. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 позов задоволено в повному обсязі. 
Суд виходив з того, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не покладає на раду обов`язку (не є підставою для виникнення зобов`язання перед особою, яка розробила проект землеустрою) щодо надання цієї земельної ділянки у власність. Рада може відмовити у затвердженні проекту та наданні земельної ділянки у власність з підстав, визначених   законом. 
Крім того, наведений  у ч. 7  ст.118 ЗК України  вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не передбачає такої підстави для відмови як відсутність затвердженого плану зонування або детального плану території.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову в задоволенні позову. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 не має права власності на збудовані будівлі церкви, а також не має відповідного дозволу на будівництво, церква збудована самовільно.
Згідно містобудівної документації «Проект размещения строительства» церква побудована в межах зелених зон, а повинна бути зведена на території громадських установ. Тобто, графічні матеріали, які надаються позивачем для отримання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки, та розташування будівлі церкви не відповідають містобудівній документації. Новий Генеральний план міста Підгородне на даний час в стадії розроблення та погодження, план зонування та детальний план території розробляється в складі генерального плану населеного пункту. Отже, позивачем самовільно збудовано церковні споруди на території зелених насаджень, що призвело до виникнення ситуації, за якої неможливо в законному порядку надати земельну ділянку, тому відповідач відмовив у наданні дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки відповідно до вимог статті 24 Закону України  «Про регулювання містобудівної діяльності».
Позивачем поданий письмовий відзив на апеляційну скаргу, згідно якому  позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 указом № 6 від 29.01.1993 Дніпропетровської Єпархії Української православної церкви призначений настоятелем Свято-Іоанно-Богословської церкви с. Підгороднє м. Дніпропетровська.
28.01.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо надання у користування земельної ділянки загальною площею 0,4818 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішенням Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 1027Н-LV/VII від 30.03.2019 призупинено вирішення питання щодо надання дозволу Релігійній організації свято Іоанно-Богословської Церкви на складання проекту відведення земельної ділянки у постійне користування за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею – 0,4818 га для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організації у зв`язку з попереднім прийняттям рішення сесії Підгородненської міської ради № 655-XLI/VІІ «Про проведення інвентаризації земельної ділянки загального користування».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2019 у справі № 160/6751/19, яке набрало законної сили,  задоволено позов ОСОБА_1  про оскарження вказаного вище рішення.
Визнано протиправним та скасовано рішення Підгородненської міської ради за № 1027Н-LV/VII від 30.03.2019.
Зобов`язано Підгородненську міську раду розглянути питання надання настоятелю Свято-Іоанно-Богословської церкви Української православної церкви ОСОБА_1 дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею - 0,4818 га або мотивованої відмови в наданні дозволу в місячний строк з дня набрання законної сили судового рішення.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2019 у справі № 160/6751/19 Підгородненською міською радою  розглянуто питання надання настоятелю Свято-Іоанно-Богословської церкви Української православної церкви ОСОБА_1 дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки за адресою:   АДРЕСА_1 загальною площею - 0,4818 га.
Рішенням Підгородненської міської ради № 1420Н-LX/VII від 15.11.2019 відмовлено у наданні дозволу настоятелю Свято-Іоанно-Богословської Церкви Української православної церкви ОСОБА_1 на складання проекту відведення земельної ділянки у постійне користування за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею – 0,4818 га для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» (відсутній план зонування або детальний план території).
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої. 
Відповідно до ч. 2  ст. 92 ЗК України  права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності.
За правилами ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 ст.116 ЗК України).
Пунктами «а», «б», «в» ч.1 ст.12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;
Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до ч.1 ст.123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:
надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;
формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).
Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до  Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.
Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених  статтею 122  цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.
Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у  пункті "а" частини другої статті 92  цього Кодексу, лише на праві постійного користування.
Відповідно до ч.2 ст.123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
За приписами ч.3 ст.123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із  статтею 151  цього Кодексу.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених  статтею 122  цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
В спірному випадку рішенням Підгородненської міської ради № 1420Н-LX/VII від 15.11.2019 відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у постійне користування у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» (відсутній план зонування або детальний план території).
Відповідно до наведеної відповідачем норми ч.3 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, крім випадків:
1) розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної або юридичної особи;
2) приватизації громадянином земельної ділянки, наданої йому в користування відповідно до закону;
3) надання земельної ділянки, розташованої на території зони відчуження чи зони безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
4) надання земельної ділянки для розміщення лінійних об`єктів транспортної та енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, ліній електропередачі, зв`язку);
5) буріння, влаштування та підключення нафтових і газових свердловин за межами населених пунктів;
6) будівництва, експлуатації військових та інших оборонних об`єктів.
Передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у випадках, визначених цією частиною, за відсутності плану зонування або детального плану території не допускається, якщо земельна ділянка:
розташована в межах зелених зон населених пунктів, внутрішньоквартальних територій (територій міжрайонного озеленення, елементів благоустрою, спортивних майданчиків, майданчиків відпочинку та соціального обслуговування населення);
віднесена до категорії земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного призначення, рекреаційного призначення (крім земель для дачного будівництва), лісогосподарського призначення.
Разом з тим, виходячи із змісту ч.3 ст.123 ЗК України вбачається, що законодавець обмежив підстави відмови у наданні дозволу на розробку (складання)  проекту землеустрою лише невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Чинне земельне законодавство не передбачає такої умови відмови у наданні  дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки як відсутність плану зонування   або   детального   плану території,  затвердженого     відповідно   до   вимог   цього   Закону, як то вказано відповідачем в оскаржуваному рішенні № 1420Н-LX/VII від 15.11.2019. 
При цьому слід враховувати, що відповідно до наведених вище правових норм отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає обов`язкового позитивного вирішення питання про надання певної земельної ділянки у користування, оскільки право на земельну ділянку виникає на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання її у користування, а не на підставі рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 
За своєю суттю рішення про надання дозволу на складання  проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням уповноваженого органу про надання права користування (власності) на відповідну земельну ділянку, а лише надає можливість розробки технічної документації на цю земельну ділянку, і ніяким чином не впливає на права та інтереси позивача, пов`язані з землекористуванням. 
Таким чином, наведені відповідачем обставини є такими, що не підпадають під визначені  ч.3 ст.123 ЗК України підстави для відмови у наданні дозволу на складання  проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, внаслідок чого відмова відповідача, оформлена означеним вище рішенням, є протиправною, тому рішення відповідача № 1420Н-LX/VII від 15.11.2019 підлягає скасуванню.
При цьому суд зазначає, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на складання  проекту землеустрою з тих самих підстав, що вказані у рішенні  № 1420Н-LX/VII від 15.11.2019.
З приводу посилання відповідача, що ОСОБА_1 не має права власності на збудовані будівлі церкви, а також не має відповідного дозволу на будівництво, а також, що згідно містобудівної документації «Проект размещения строительства», церква побудована на території зелених насаджень, а повинна бути зведена на території громадських установ, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що наведені відповідачем обставини не були покладені в основу оскаржуваного рішення, крім того,  відповідно до наведених вище правових норм не впливають на вирішення питання щодо надання дозволу на складання  проекту землеустрою (або мотивованої відмови у його наданні) як одній із стадій законодавчо встановленого порядку передачі земельних ділянок у користування.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.  
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:
          
Апеляційну скаргу Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у справі №160/7611/20 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко