КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                        Доповідач - Ратнікова В.М.
22-ц/824/6412/2021             
                                      
                                       П О С Т А Н О В А
 
                            І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                                     Справа № 379/1136/20

20 травня 2021 року Київський апеляційний суд у складі  колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді -  Ратнікової В.М.
суддів                        -  Левенця Б.Б.
                                   -  Борисової О.В.
при секретарі            -  Гоін В.С.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни на рішення Таращанського районного суду Київської області від 27.01.2021 року, ухвалене під головуванням судді  Зінкіна  В.І., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в:
 
20 вересня 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Таращанського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та підписав заяву № б/н від 03.04.2018 року.
Вказує на те, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Доказами  приєднання  відповідача до  угоди є користування ним картковим рахунком та використання кредитних коштів. Виконання відповідачем договору підтверджується   також  випискою по рахунку та розрахунком заборгованості, де зазначені операції щодо використання ним  кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів  та сплати відсотків за їх користування. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. Розмір кредитного ліміту було збільшено до 25 000, 00грн. 
Зазначає, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте відповідачем не виконано належним чином умови укладеного договору, що спричинило виникнення заборгованості за кредитом, яка станом на 14 червня 2020 року  становить 39 073, 78 грн. грн. та складається із:  28 058 грн. 47 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 11 015 грн. 31 коп. - заборгованості за простроченими відсотками.
Враховуючи наведене, просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь  банку заборгованість в сумі 39 073 грн. 78 коп.  та витрати по сплаті судового збору.
14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « ПриватБанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».
Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 27.01.2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з   ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.04.2018 року в розмірі заборгованості за тілом кредиту-  28 058, 47 грн. та судовий збір в розмірі 1 509, 42 грн. В решті позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 03 грудня 2021 року представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилова Олена Леонідівна подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Таращанського районного суду Київської області від 27.01.2021 року в частині відмови у стягненні з  відповідача заборгованості за простроченими відсотками скасувати  та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити. В іншій частині рішення суду просить залишити без змін.
Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалене з порушенням норм процесуального і матеріального права. 
Вказує на те, що відповідач, як споживач послуг, для прийняття усвідомленого рішення, перед укладанням договору про споживчий кредит мав самостійно ознайомитися з інформацією про умови кредитування.
Зазначає що, підписавши анкету-заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування та паспорт споживчого кредитування, відповідач здійснив волевиявлення і погодився з визначеними умовами.
Таким чином, між сторонами укладений договір споживчого кредитування, який відповідає вимогам спеціального Закону України «Про споживче кредитування», сторонами не оспорювався, відповідно є чинним і правомірним.
Звертає увагу, що 03.04.2018 року відповідачем підписаний паспорт споживчого кредиту, в якому визначено умови кредитування, а саме: процентна ставка у пільговий період - 0,01% річних, поза межами пільгового періоду - 42% річних для картки «Універсал Голд» та 43,2% річних для картки «Універсальна». Процентна ставка при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту- 84 % річних для картки «Універсальна Голд» та 86,4 % річних для картки «Універсальна». Штраф за прострочення платежів більш ніж на 30 днів 500 грн. +5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій та інше.
Зазначає, що паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем за формою та змістовим наповненням відповідає вимогам, які до нього ставляться в Законі № 1734- VIII, тобто, сторони досягли домовленості щодо всіх істотних умов договору позики (кредиту).
Звертає увагу, що укладення між сторонами кредитного договору шляхом підписання відповідачем анкети - заяви та паспорту споживчого кредитування відповідає вимогам ст.ст. 633, 634 ЦК України щодо порядку укладання договору приєднання.
На підтвердження позовних вимог представником позивача до апеляційної скарги додано копію  паспорта споживчого кредиту, який просить взяти до уваги при розгляді справи в апеляційній інстанції.
В судовому засіданні представник  Акціонерного товариства  Комерційний банк " ПриватБанк"  Штронда  Антон  Михайлович  повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи  судом повідомлений у встановленому  законом порядку, причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів  вважає можливим розгляд справи  у його відсутності.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав.
Судом встановлено, що 03.04.2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
Як вбачається з наданої позивачем довідки, 03.08.2017 року відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_1 , терміном дії до 07/21.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ «ПриватБанк», відповідач має заборгованість за договором б/н від 03.04.2018 року яка становить  39 073, 78 грн. грн. та складається із:  28 058 грн. 47 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 11 015 грн. 31 коп. - заборгованості за простроченими відсотками.
Задовольняючи частково позовні вимоги, стягуючи з    ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в розмірі 28 058,47 грн., суд першої інстанції посилався на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті банку,  а тому підлягають стягненню  з відповідача в судовому  порядку. 
В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати рішення Таращанського районного суду Київської області від 27.01.2021 року в частині відмови у стягненні з  відповідача заборгованості за простроченими відсоткамита ухвалити  в цій частині нове судове рішення  про задоволення  вказаних позовних вимог, в іншій частині рішення  суду просить залишити без змін. 
Отже, рішення суду в частині задоволення вимоги банку  про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в  сумі 28 058, 47 грн.сторонами не оскаржується, а тому у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, апеляційний суд переглядає вказану справу лише в частині відмови в задоволенні  позовних вимог банку про стягнення з відповідача на користь позивача  заборгованості за простроченими відсотками.
Відмовляючи  в задоволенні  позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції посилався на те, що у заяві позичальника від 03.04.2018 року не зазначена процентна ставка, Умови і Правила надання банківських послуг у ПриватБанку відповідачем не підписані, а тому відсутня домовленість сторін про сплату відсотків у відповідному розмірі.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду  першої інстанції, так як він зроблений судом на підставі встановлених дійсних обставинах справи,  наданих та досліджених доказів та відповідає вимогам матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно  ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним  є рішення, ухвалене  судом відповідно до норм матеріального  права із дотриманням  норм  процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому  засіданні.
Обґрунтовуючи свої  позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
На підтвердження укладення  між сторонами кредитного договору та наявності у відповідача ОСОБА_1 заборгованості, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» було надано до суду першої інстанції розрахунок заборгованості за  договором, копію анкети-заяви ОСОБА_1   про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів банку.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як вбачається з матеріалів справи, анкета-заява від 03.04.2018 року підписана позичальником, містить анкетні дані ОСОБА_1 , його контактну інформацію. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 погодився з тим, що дана заява разом із Пам`яткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним та банком договір банківського обслуговування.
Отже, з моменту підписання особою анкети-заяви між банком та відповідачем укладено кредитний договір. Крім того, про укладення кредитного договору між сторонами також свідчить факт користування позичальником кредитними коштами.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт " визначені: пільговий період користування коштами, процентна ставка, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що  саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку 03.04.2018 року, та що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, і щодо сплати заборгованості за простроченими відсотками.
В  анкеті-заяві від 03.04.2018 року не зазначено, яку саме картку відповідач бажає оформити, не зазначено даних про умови кредитування, про кредитний ліміт, які проценти встановлено за користування кредитом, строк договору, які штрафні санкції передбачені за несвоєчасне погашення кредиту.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про відповідальність позичальника за несвоєчасне погашення заборгованості, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що  надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Наданий позивачем  розрахунок заборгованості  за простроченими відсотками, не є підтвердженням наявності у відповідача  заборгованості за простроченими відсотками у розмірі, визначеному позивачем.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач погодився з тим, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання послуг у ПриватБанку  складає між ним і банком договір, а тому суд  першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у стягненні з відповідача пені та штрафів, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, так як  позивачем не надано суду Умов та Правил  надання послуг в Приватбанку, які б були підписані  відповідачем  при підписанні Анкети-заяви.
Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи та надані на їх підтвердження   докази, колегія  суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку  про  відмову у задоволенні позовних вимог  АТ КБ " ПриватБанк" в частині стягнення з відповідача   ОСОБА_1 заборгованості за відсотками у сумі 11 015, 31 грн..
Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).
Згідно з ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Частиною 3 ст.367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, АТ КБ «ПриватБанк» до неї долучив копію паспорту споживчого кредиту.
Колегія суддів не приймає додані до апеляційної скарги нові докази, оскільки такі докази до  суду першої інстанції позивачем не подавалися, вони не були предметом дослідження суду першої інстанції та позивач із будь-якими заявами щодо долучення до справи вказаних доказів не звертався, а також не обґрунтував на не надав доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Таращанського районного суду Київської області від 27.01.2021 року в оскаржуваній частині ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни.
В частині задоволення позовної вимоги про стягнення заборгованості рішення суду першої інстанції не оскаржувалося та в апеляційному порядку не переглядалося.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд,-
                                      п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.
Рішення Таращанського районного суду Київської області від 27.01.2021 рокув частині відмови у задоволені позову Акціонерного товариства  комерційний банк " ПриватБанк" до ОСОБА_1   про стягнення  відсотків за користування  кредитом  - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених  п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
  
Повний текст постанови складено    24 травня 2021 року.
Головуючий:                                                      Судді: