КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 357/1105/21
№ апеляційного провадження: 33/824/2506/2021 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
14 травня 2021 року                                                                                         м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
У С Т А Н О В И Л А :
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. 
 
Не погодившись з вказаною постановою, 22 квітня 2021 року ОСОБА_1 направила до суду апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.
 
В обґрунтування вимог зазначено, що судом першої було позбавлено її права на повний та всебічний розгляд справи, пояснення по справі було перекручено, вони відрізняються від фактичних обставин справи.
 
Вказано, що в судовому засіданні повідомляла, що не керувала транспортним засобом і не перебувала поряд з рестораном «Кабаре», а знаходилася на паркувальному майданчику біля готелю «Шале» в якому перебувала на ночівлі, (що підтверджується письмовими доказами, які в зв`язку з карантинними обмеженнями не могли бути приєднанні до матеріалів справи, але будуть надані до апеляційної скарги).
 
Також, посилалася, що під час розгляду справи судом не взято до уваги і ті обставини, що протокол містить виправлення, що суперечить вимогам ст. 254 КУпАП та інструкції з оформлення матеріалів адміністративного правопорушення в органах поліції. «Згідно п.7 розд. II Інструкції з оформлення адміністративних матеріалів в органах поліції, затвердженого наказом МВС від 06.11.2015 року № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.»
 
Крім того, вказано, що суд не дослідив усіх обставин по справі, не вислухав свідчення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які нібито були присутніми під час складання протоколу та на час зупинки працівниками поліції автомобіля.
 
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
            
Під час апеляційного розгляду суд заслухав пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити її з наведених в ній підстав.
 
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.
 
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
 
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
 
При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
 
На обґрунтування того, що ОСОБА_1 порушила п. 2.5 ПДР України, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, відеозапис (а.с. 1,4-5,10).
 
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 119901 від 17 січня 2021 року ОСОБА_1 о 03 год. 55 хв. в м. Біла Церква по вул. Росьова, керуючи транспортним засобом марки «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук.
 
 Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" водій відмовився, після чого було запропоновано пройти в медичному закладі - водій в присутності двох свідків відмовився. Порушено п. 2.5 ПДР України, чим вчинено правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.
 
З письмових пояснень свідків убачається, що направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.01.2021 року, ОСОБА_1 відмовилася (а.с. 4-5).
 
З відеозапису з нагрудної камери працівників поліції №АІ-00127, записаними на DVD диск, який переглянутий судами, зафіксовано, як ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, а також зафіксовані дані, які свідчать про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом (а.с .10).
 
Пунктом 2.5. ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
 
Таким чином,   ОСОБА_1 реалізувала своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
 
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:
 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 119901 від 17 січня 2021 року передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);
 
- письмовими поясненнями свідків, в яких вони зазначили, що ОСОБА_1 у їх присутності відмовилася від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 4-5).
 
- відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції №АІ-00127, записаними на DVD диск, з якого вбачається, що працівником поліції запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, а ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовилася від медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння та огляду за допомогою приладу "Драгер" (а.с. 10).
 
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
 
На переконання суду, вказані докази беззаперечно доводять те, що ОСОБА_1 порушила п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність           ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно   ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.
 
Доводи скаржниці що внесень виправлень в протокол про адміністративне правопорушення не приймається судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки вони не є суттєвими, тест протоколу є зрозумілим та чітким,  під час отримання його копії, будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 не вказала.
 
Протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та особисто ОСОБА_1 , що підтверджується записом №АІ-00127 з нагрудних камер працівників поліції.
 
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, виявлені працівниками поліції 17 січня 2021 року у ОСОБА_1 в розумінні п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан сп`яніння як на  місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Вказаний відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.
 
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та  наведеними  в  даній  постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини   ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП.
 
Щодо посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд не вислухав свідчення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які нібито були присутніми під час складання протоколу та на час зупинки працівниками поліції автомобіля, є безпідставними, оскільки досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, так як ці пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами в справі, зокрема, відеозаписом.
 
Крім того, письмові пояснення свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно доповнюють останні у їх сукупності.
 
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
 
Докази, які мала надати скаржниця до суду апеляційної інстанції не було долучено до апеляційної скарги та під час судового засідання також суду не було надано.
 
Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують самого факту вчинення   ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, бо її вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
 
Разом з тим, на думку апеляційного суду, характер правопорушення, передбаченого    ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його підвищена суспільна небезпечність, унеможливлює застосування до особи, яка його вчинила, звільнення від адміністративної відповідальності із застосуванням заходів громадського впливу. Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАПбезальтернативно у виді основного стягнення установлює штраф у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Отже, таке стягнення свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності діяння, а тому законодавець установив, що виховання особи, яка вчинила таке правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, неможливе в інший спосіб, незалежно від наявності чи відсутності встановлених ст.ст. 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.   
 
Отже, враховуючи вищенаведене, апеляційний  суд  приходить до висновку, що вина ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, а в її діях наявний склад вказаного адміністративного правопорушення, а тому апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2021 року  - без змін.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню - залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                   Т.А. Слюсар