ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" березня 2021 р.           Справа№ 910/15372/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Отрюха Б.В.
суддів:            Остапенка О.М. 
          Верховця  А.А. 
 
секретар судового засідання Гунька О.В.
за участю представника апелянта відповідно до протоколу судового засідання від 31.03.2021
розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємець Захарченко Галини Трохимівни 
на рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2020
у справі № 910/15372/19 (суддя - Зеленіна Н.І.)
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" (ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна") в особі Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (ПО  "ОКУАСП")
до ФОП Захарченко Г.Т. 
про стягнення 63     060 грн.
ВСТАНОВИВ:
ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" в особі ПО "ОКУАСП" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ФОП Захарченко Г.Т. про стягнення 230 520 грн. компенсації за порушення виключних авторських прав.
04.02.2020 позивач подав суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача компенсацію в загальному розмірі 63     060 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив виключні майнові авторські права позивача на музичні твори " ІНФОРМАЦІЯ_1 " у виконанні ОСОБА_1 , " ІНФОРМАЦІЯ_3 " у виконанні ОСОБА_3 та " ІНФОРМАЦІЯ_2 " у виконанні ОСОБА_5 , шляхом публічного виконання вказаних творів.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.03.2020 позов задоволено повністю, а саме: стягнуто з ФОП Захарченко Г.Т. на користь позивача 63 060 грн. та 2 102 грн. судового збору.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/15372/19 від 03.03.2020, скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу ФОП Захарченко Г.Т. у справі №910/15372/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Отрюх Б.В. - головуючий суддя, судді: Остапенко О.М., Грек Б.М.
02.11.2020 дану апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків.
23.11.2020 поновлено ФОП Захарченко Г.Т. строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2020 у справі №910/15372/19 та відкрито апеляційне провадження у справі №910/15372/19.
09.12.2020 ухвалою апеляційного суду призначено у справі комплексну судову експертизу.
12.02.2021 від КНДІСЕ надійшов лист із клопотанням експертів про надання додаткових матеріалів, в якому експерти зазначили, що для проведення експертизи в розпорядження експертів необхідно надати техніку за допомогою якої здійснювалась фіксація відеозвукозапису.
Крім того зазначено, що для встановлення джерела походження зафіксованих у відеозвукозаписі звуків, необхідно надати експериментальні записи, в яких максимально точно відтворено обставини та умови фіксації записів, що є об`єктами дослідження. В такому випадку експертами будуть порівнюватися досліджувані та експериментальні записи задля встановлення тотожності умов їх фіксації.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2021 поновлено провадження у справі № 910/15372/19, розгляд клопотання судових експертів призначено на 17.03.2021, сторонам запропоновано надати апеляційному суду техніку за допомогою якої здійснювалась фіксація відеозвукозапису та експериментальні записи, в яких максимально точно відтворено обставини та умови фіксації записів, що є об`єктами дослідження.
17.03.2021 до відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника ФОП Захарченко Г.Т. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У зв`язку з нез`явленням представників сторін у судове засідання 17.03.2021, ухвалою суду розгляд  клопотання експертів було відкладено на 31.03.2021.
Розпорядженням в.о. керівника апарату суду № 09.1-08/1209/21 від 29.03.2021 у зв`язку з участю судді Грека Б.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у круглому столі 31.03.2021, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/15372/19.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2021 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя: Отрюх Б.В., судді: Остапенко О.М., Верховець А.А.
Представник апелянта в судовому засіданні 31.03.2021 підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/15372/19 від 03.03.2020 та прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Колегією суддів на підставі частини сьомої статті 270 ГПК України     надано учаснику судової справи можливість виступити у судових дебатах, яке ним реалізовано.
Інші учасники справи №910/15372/19 в судове засідання 31.03.2021 не з`явились.
Учасники провадження про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином направленням на адреси місцезнаходження (місце проживання) учасників справи копії відповідної ухвали суду.
Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
В той же час за положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).
Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд прийшов до висновку за можливе здійснювати розгляд скарги без участі певних представників учасників справи, що не з`явилися у судове засідання, так як вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Разом з тим, як вже зазначалося ухвалою північного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 призначено у справі комплексну судову експертизу.
В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався та зазначалося про необхідність надати апеляційному суду, для направлення до експертної установи техніку за допомогою якої здійснювалась фіксація відеозвукозапису та експериментальні записи, в яких максимально точно відтворено обставини та умови фіксації записів, що є об`єктами дослідження.
Проте, позивач клопотання експерта не виконав, технічних пристроїв (пристрою), що використовувались при фіксації досліджуваних відеозвукозаписів та експериментальні записи не надав. Позивач про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.
У зв`язку з ненаданням додаткових матеріалів для проведення експертизи, колегія суддів зазначає про неможливість проведення призначеної судової експертизи, а тому  розглядає апеляційну скаргу з огляду на наявні в матеріалах справи докази. 
Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Фактично суть апеляційної скарги зводиться до того, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх майнових прав та не довів факт порушення відповідачем його майнових прав; позивачем не підтверджено наявність у нього майнових прав; господарський суд в рішення здійснив неправильний розрахунок компенсації.
Отже, наразі, перед колегією суддів постало питання перевірки законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" в особі ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами".
Так, судом першої інстанції встановлено, а судом апеляційної інстанції перевірено наступні обставини справи.  
Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (ПО "ОКУАСП") є організацією колективного управління відповідно до Свідоцтва Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України про облік організації колективного управління № 18/2011 від 24.01.201. 
ПО "ОКУАСП", як організацією, та ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" (позивач, організація), як видавником, 24.01.2014 було укладено Договір №АВ-24012014/01 про управління майновими авторськими правами, з Додатками та додатковими угодами.
Відповідно до умов Договору №АВ-24012014/01 ПО "ОКУАСП" від ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" передано повноваження здійснювати колективне управління майновими правами, а саме: дозволяти або забороняти від імені Видавника використання, а також збирати винагороду (роялті) за використання, зокрема, музичних творів " ІНФОРМАЦІЯ_1 " у виконанні ОСОБА_1 , "ІНФОРМАЦІЯ_3" у виконанні ОСОБА_3 та " ІНФОРМАЦІЯ_2 " у виконанні ОСОБА_5 .
Пунктом 2.1 Договору №АВ-24012014/01 передбачено, що Видавник надає Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори, а саме: дозволяти або забороняти від імені Видавника використання творів.
Згідно з розділом 9 Договору №АВ-24012014/01, у випадку виявлення порушень прав, Організація має право пред`являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав.
01.11.2014 ТОВ "Ворнер/Чаппел" та ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" укладено ліцензійний договір №ВЧ-01112014/02-д з додатками на авторські права, зокрема, на музичні твори " ІНФОРМАЦІЯ_1 " у виконанні ОСОБА_1 , " ІНФОРМАЦІЯ_3 " у виконанні ОСОБА_3 та " ІНФОРМАЦІЯ_2 " у виконанні ОСОБА_5 .
Позовні вимоги у даному спорі обґрунтовано тим, що ФОП Захарченко Г.Т. використала музичні твори " ІНФОРМАЦІЯ_1 " у виконанні ОСОБА_1 , " ІНФОРМАЦІЯ_3 " у виконанні ОСОБА_3 та " ІНФОРМАЦІЯ_2 " у виконанні ОСОБА_5 , шляхом публічного виконання, у приміщені ресторану "Санчо Панса" за адресою: м. Київ, вул. Севастопольська, 11/27, для фонового озвучення закладу.
На підтвердження таких обставин позивачем надано акт фіксації від 14.11.2016      № 4е-04/11/16 з додатком складеним представником Чепурко Ю.В. (довіреність датована 03.01.2018), диск з відеофіксацією, квитанцію та чек.
Місцевий господарський суд, дійшовши висновку про обґрунтованість позовних вимог, задовольнив позов.
Колегія суддів з наведеним висновком суду першої інстанції не погоджується та вважає недоведеними позивачем обставини порушення авторський майнових прав, враховуючи наступне.
Частиною 1     статті 418 Цивільного кодексу України     (далі -     ЦК України) визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений     Цивільним кодексом України     та іншим законом.
Відповідно до     ст. 440 ЦК України     та частини третьої     статті 15 Закону України «Про авторське право та суміжні права»     (далі - Закон, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.
Як передбачено     ст. 1 Закону, виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об`єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.
Відповідно до ч. 3     ст. 15 Закону, виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.
За змістом статей     435,     440,     441,     443 ЦК України, статей     7,     15,     31-33 Закону: право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку; використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).
Пунктом 28 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності» визначено, що судам щодо обов`язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:
1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об`єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов`язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;
2) відповідач має довести додержання ним вимог     ЦК України     і Закону при використанні ним твору та/або об`єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті     614,     1166 ЦК України).
Як було зазначено вище, позивач наділений повноваженнями на управління майновими правами суб`єкта авторського права - позивача у справі, зокрема, щодо спірного музичного твору та відповідно, правом на звернення з позовом до суду в інтересах позивача.
В підтвердження факту використання відповідачем на музичні твори " ІНФОРМАЦІЯ_1 " у виконанні ОСОБА_1 , " ІНФОРМАЦІЯ_3 " у виконанні ОСОБА_3 та " ІНФОРМАЦІЯ_2 " у виконанні ОСОБА_5 , позивач надав суду наступні докази: акт фіксації від 14.11.2016 р. № 4е-04/11/16 з додатком складеним представником Чепурко Ю.В. (довіреність датована 03.01.2018), диск з відеофіксацією, квитанцію та чек.
Зокрема, позивач посилається на те, що відповідно акту, відеозапису та чеку встановлено, що в приміщені ресторану "Санчо Панса" за адресою: м. Київ, вул. Севастопольська, 11/27, в якому господарську діяльність здійснює відповідач для фонового озвучення закладу подаються музичні твори, при цьому публічне виконання музичних торів в приміщенні здійснюється за допомогою обладнання, яке наявне в закладі та серед використаних об`єктів майнових авторських прав публічно виконувався, зокрема, твір під назвою " музичні твори " ІНФОРМАЦІЯ_1 " у виконанні ОСОБА_1 , " ІНФОРМАЦІЯ_3 " у виконанні ОСОБА_3 та " ІНФОРМАЦІЯ_2 " у виконанні ОСОБА_5 .
Колегія суддів зауважує, що подані позивачем докази будуть достатніми для того, щоб зробити висновок про публічне виконання спірного музичного твору відповідачем лише з огляду на наступне:
1)     З відеозапису та акту фіксації повинно вбачатися можливим встановити, де саме здійснювалася фіксація публічного виконання творів. Відеозапис повинен містити чітке та однозначне підтвердження адреси або назви місця, в якому здійснювалася фіксація порушення використання авторського чи суміжного права;
2)     повинно бути відображено точний час та період фіксації публічного виконання. Однак, оскільки час та дата може бути встановлена користувачем засобу відео фіксації самостійно, повинні бути присутні інші беззаперечні докази дійсних часу та дати проведення зйомки;
3)     з відеозапису повинно бути можливим встановити, якими особами здійснено фіксацію публічного виконання музичних творів. На відеозаписі візуально повинні бути присутні особи, які є представниками організації колективного управління. Крім того, на відеозапису повинно бути зафіксовано зміст довіреностей, документів, що посвідчують особи представників, які здійснюють фіксацію використання авторського чи суміжного права;
4)     повинні бути надані докази того, що у представників особи що використовувала авторські чи суміжні права було запитано підстави їх використання, а також, що їм було запропоновано для ознайомлення та підпису акти фіксації. У разі відмови від надання своїх даних та підпису вказаного акту, даний факт також повинен бути зафіксований на відеозапису.
Отже, з відеозапису суду потрібно встановити, чи уповноваженими особами було здійснено фіксацію, в яку саме дату, час та за якою адресою було здійснено фіксацію. Крім того, повинні бути у наявності належні докази того, що було запитано підтвердження підстав використання авторських прав, а також надано для ознайомлення і підпису акт фіксації.
Апелянт наголошував, що із залученого позивачем звуко відео запису неможливо встановити хто здійснює запис, де він здійснюється та коли це відбувалося як джерело звуку.
Так, аналізуючи питання доведення позивачем факту використання спірних музичних творів, судом апеляційної інстанції призначена судова експертиза на дослідження якої поставлені наступні питання:
«Чи є відеозвукозапис, який міститься на долученому до матеріалів позовної заяви оптичному диску оригіналом чи копією?»
«Чи проводився відеозвукозапис, який міститься на долучених до матеріалів позовної заяви оптичному диску безперервно?»
«Чи можна за відеозвукозаписом, який міститься на долучених до матеріалів позовної заяви оптичному диску достовірно встановити дату, час та місце проведення відео фіксацій? Якщо можна, то яка дата, час та місце здійснення відеофіксацій, яка міститься на долученому до матеріалів позовної заяви оптичному диску?»
«Чи має відеозвукозапис, який міститься на долученому до матеріалів позовної заяви оптичному диску ознаки монтажу?»
«Чи можна за відеозвукозаписом достовірно встановити джерела походження зафіксованих на них звуків? Якщо можна, то з яких джерел (технічних пристроїв) лунали звуки, які містять відеозвукозапис?»
«Чи можна за відеозвукозаписом, який міститься на долученому до матеріалів позовної заяви оптичному диску, достовірно встановити фіксацію використання виключно об`єктів авторського права - музичних творів з текстом і без тексту?»
«Чи можна за відеозвукозаписом, який міститься на долученому до матеріалів позовної заяви оптичному диску, достовірно встановити спосіб використання (публічне використання, публічна демонстрація, публічний показ, публічне сповіщення) об`єктів авторського права - музичних творів з текстом і без тексту?»
«Чи можна за відеозвукозапис, який міститься на долученому до матеріалів позовної заяви оптичному диску, достовірно встановити звучання об`єктів авторського права - оригінальних музичних творів?»
«Чи можна за відеозвукозапис, який міститься на долученому до матеріалів позовної заяви оптичному диску, достовірно встановити, що суб`єктом господарювання здійснювалось з комерційною метою публічне виконання об`єктів авторського права - оригінальних музичних творів?».
У зв`язку з ненаданням позивачем. на клопотання судового експерта, техніку за допомогою якої здійснювалась фіксація відеозвукозапису та експериментальні записи, в яких максимально точно відтворено обставини та умови фіксації записів, що є об`єктами дослідження, судову експертизу не було проведено.
Дослідивши в судовому засіданні подані позивачем матеріали колегія суддів дійшла висновку про наступне: 
- не вбачається за можливе достовірно встановити, що відео-звукозапис проводився представником позивача в приміщенні ресторану "Санчо Панса" за адресою: м. Київ, вул. Севастопольська, 11/27, що належить відповідачеві.
- не можливо встановити, що під час здійснення відео-звукозапису у приміщенні проводилось комерційне використання саме музичних творів " ІНФОРМАЦІЯ_1 " у виконанні ОСОБА_1 , " ІНФОРМАЦІЯ_3 " у виконанні ОСОБА_3 та " ІНФОРМАЦІЯ_2 " у виконанні ОСОБА_5 способом його публічного виконання;
- не вбачається за можливе встановити, що представником закладу не заявлено підставу використання музичних творів та було відмовлено називати свої данні та підписувати акт;
Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено довіреність представника Чепурко Ю.В., яка датована 03.01.2018, тоді як позивач посилається на фіксацію порушення авторського права, яке відбулося 14.11.2016.
Таким чином, апеляцій суд, враховуючи відсутність на відео-звукозаписі необхідних даних для того, щоб зробити висновок про публічне виконання спірного музичних творів відповідачем, вважає подані позивач докази неналежним доказом для доведення факту використання об`єктів авторських прав відповідачем.
Стосовно поданого позивачем фіскального чеку, яким позивач підтверджує перебування його представника в ресторані "Санчо Панса", суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що даний чек дійсно підтверджує перебування особи в зазначеному закладі, проте чек не може розглядатись окремо, як доказ незаконного використання відповідачем об`єктів авторського права, оскільки може бути лише однією складовою доказової бази і підлягає розгляду в сукупності з іншими доказами. При цьому фіскальний чек може визнаватись як належний доказ лише в разі його фіксації на відео-звукозаписі, оскільки саме відео-звукозапису (як доказу в підтвердження порушення авторських прав) віддається перевага, що в даному випадку здійснено не було.
Відповідно до статей 73, 74 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (с.76 ГПК України).
До предмету доказування у даній справі входять обставини порушення авторського права, яке відбулося 14.11.2016.
Відповідно у позивача наявний обов`язок підтвердити вказані обставини належними доказами, тобто тими, які доводять, що відповідачем порушувалися авторських права, які захищає позивач.
В свою чергу, позивачем не підтверджено неналежними доказом використання об`єктів авторських прав відповідачем.
Таким чином, позивачем не доведено обставин порушення авторського права у зв`язку з чим у відповідача виникає обов`язок компенсації за порушення виключних авторських прав
За таких обставин, дослідивши матеріали справи та подані позивачем докази в їх сукупності, колегія суддів не погоджується з твердженнями місцевого господарського суду та вважає, що надані позивачем, з урахуванням приписів ст. ст. 76, 77, 78 та 79 ГПК України не є належними, допустимими та достовірними доказами на підтвердження факту комерційного використання музичних творів 14.11.2016 в приміщенні ресторані "Санчо Панса". Таким чином позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт використання спірних музичних творів відповідачем.
Наведене, в свою чергу, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача компенсації в загальному розмірі 63 060 грн.
Рішення є законним тоді, коли суд,  виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини,  вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарським судом не було всебічно, повно та об`єктивно розглянуто в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, що призвело до невірних висновків в частині задоволення позову.
Відповідно до п.  2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з  прийняттям нового  - про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281  - 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємець Захарченко Галини Трохимівни на рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2020 у справі № 910/15372/19 задовольнити повністю.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2020 у справі                            № 910/15372/19 про задоволення позову скасувати.
3. Прийняти нове рішення по справі № 910/15372/19, яким у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" в особі приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" про стягнення 63     060 грн., відмовити повністю.
4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" в особі приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, будинок 63; код ЄДРПОУ 39019265) на користь Фізичної особи - підприємець Захарченко Галини Трохимівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 3 158 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.
6. Матеріали справи № №910/15372/19 повернути до Господарського суду міста Києва. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено     статтею 287 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 12.04.2021 року. 

Головуючий суддя                                                            Б.В. Отрюх 

Судді                                                                                О.М. Остапенко

                                                                                А.А. Верховець