ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2021 року          м.Дніпро         Справа №  908/1787/20
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),                         
суддів: Антоніка С.Г., Дарміна М.О.
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.09.2020, ухвалене суддею Науменко А.О. (м. Запоріжжя) повний текст якого підписаний 10.09.2020,  у справі №908/1787/20 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод монтажних виробів", м. Дніпро
до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", м. Запоріжжя
про стягнення  100527 грн 24 коп. 
ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю “Завод монтажних виробів” з позовом про стягнення з Акціонерного товариства “ДТЕК Дніпроенерго” 100527 грн 24 коп., з яких: основна заборгованість в розмірі 88 000 грн 00 коп., пеня у сумі 6900 грн 00 коп., 3% річних в сумі 2431 грн 24 коп., втрати від інфляції у розмірі 3196 грн 00 коп. 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем умов договору про закупівлю товару № 3181-ДЄ-ЗаТЄС від 13.05.2019 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару, що стало підставою для нарахування відповідачу штрафних санкцій (пені), передбачених п.7.14 договору, та визначених ч.2 ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Запорізької області  від 08.09.2020 у цій справі позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства “ДТЕК Дніпроенерго”, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Завод монтажних виробів”, суму основного боргу у розмірі 88  000 грн. 00 коп., 3 % річних у розмірі 2408 грн. 92 коп., втрати від інфляції у розмірі 3196  грн. 00 коп., пеню у розмірі 6900  грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 2101 грн. 53 коп.
В частині стягнення 3 % річних у розмірі 22 грн. 32 коп., судового збору у розмірі 47 коп. відмовлено.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи,  які мають суттєве значення для справи, зокрема належних доказів поставки товару відповідно до умов п.п.2.9, 5.7 договору, просить рішення господарського суду скасувати.
При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції при ухвалені рішення не взято до уваги те, що на його думку, позивачем не доведено належними доказами факту належної поставки товару, передбачених п.п.2.9, 5.7 договору, укладеного між сторонами.

Позивач по справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод монтажних виробів" відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст.263 ГПК України, не скористався; про надання часу для подачі відзиву повідомлявся належним чином шляхом направлення ухвали суду апеляційної інстанції на його електронну адресу, зазначену ним у позовній заяві. 

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.10.2020 (суддя Іванов О.Г.) апеляційну скаргу відповідача  залишено без руху. Апелянту наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ст. 258 Господарського процесуального кодексу України: сплати судового збору у сумі 3153,00 грн на відповідні реквізити суду апеляційної інстанції, направлення скарги позивачу листом з описом вкладення.
25.11.2020 від скаржника до суду надійшла заява про усунення недоліків (подана до відділення зв"язку 09.11.2020) з долученим до неї платіжним дорученням № 1790102 від 05.11.2020 про сплату 3153,00 грн судового збору, які зараховані до державного бюджету, а також фіскального чеку й опису вкладення у цінний лист, що підтверджують направлення скарги позивачу у справі.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.11.2020 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача)  Іванова О.Г., суддів Антоніка С.Г., Дарміна М.О.) скаржнику відновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на рішення  Господарського суду Запорізької області від 08.09.2020 у справі   №908/1787/20; зупинено дію рішення на час апеляційного розгляду; з урахуванням ціни спору та положень ч.10 ст.270 ГПК України справу вирішено розглядати в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам наданий час на подання відзиву, заяв, клопотань.  

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
13.05.2019 між Акціонерним товариством “ДТЕК Дніпроенерго” (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Завод монтажних виробів” (далі - постачальник) укладено договір № 3181-ДЭ-ЗаТЭС про закупівлю товару (далі - договір), відповідно до п.п. 1.1. – 1.3. якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, зазначений в специфікації, а покупець – прийняти і оплатити товар, код згідно УКТ ЗЕД: (далі - товар), 2018-2019 виготовлення, в кількості, комплектності, асортименті та за ціною згідно зі специфікацією:
Найменування товару – компенсатор 264989 ДУ 600, номенклатурний номер 20115302, номер стандарту 8402900000 у кількості 2 од., за ціною 12750,00 грн. шт., вартістю 25500,00 грн. Строк поставки 30 календарних днів. 
Найменування товару – клапан рециркуляції КР.15.043.00-0ДУ 600, номенклатурний номер 20131639, номер стандарту 8402900000 у кількості 4 од., ціною 14500,00 грн. за шт., вартістю 58000,00 грн. Строк поставки 30 календарних днів. 
Найменування товару – клапан рециркуляції КР15.043.00-01 ДУ 700, номенклатурний номер 20131661, номер стандарту 8402900000 у кількості 2 од., ціною 15750,00 грн. за шт.,  вартістю 31500,00 грн. Строк поставки 30 календарних днів. 
Всього на суму 138000,00 грн.
Товар повинен бути новим.
Вантажоодержувач товару: ДТЕК Запорізька ТЕС, 71501, м. Енергодар Запорізької області, вул. Промислова, 95.
Відповідно до п.п. 3.1. – 3.4. договору ціна на товар, вказується в специфікації (п. 1.1. договору) та є незмінною протягом строку дії цього договору, крім випадків, встановлених діючим законодавством України. 
Сума цього договору становить 138000,00 грн., у т.ч. ПДВ 23000,00 грн.
Вартість тари, упакування та маркування товару входить у суму договору.
Сума цього договору може бути зменшена за взаємною  згодою сторін, що оформлюється підписанням додаткової угоди до цього договору.
Розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем поставленого  покупцю товару на 45 календарний день з дати поставки відповідного товару на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 5 цього договору (п.4.1 договору).
Пунктами 5.1. – 5.7. договору передбачено, що строк поставки товару – протягом 30 календарних днів після подання письмової заявки покупцем.
Поставка товару буде виконуватись на умовах DDP згідно з Правилами “ІНКОТЕРМС” у редакції 2010 у місце призначення поставки товару: ДТЕК Запорізька ТЕС, 71501, м. Енергодар Запорізької області, вул. Промислова, 95.
Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом.
Транспортні послуги по поставці товару входять в ціну товару.
Товар вважається поставленим покупцю з дати підписання сторонами видаткових накладних (дата поставки товару).
Право власності на товар, усі ризики втрати або пошкодження товару, переходять від постачальника до покупця з дати поставки товару. 
При поставці товару постачальник надає покупцю одночасно з товаром, що поставляється видаткову накладну на товар, що поставляється, рахунок-фактуру, товарно-транспортну накладну/експрес накладну транспортної компанії, сертифікат якості/паспорт або лист про необов`язкову сертифікацію. 
Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар (п. 6.1.1. договору).
Згідно із п. 7.14. договору у разі прострочення оплати товару, покупець, за письмовою вимогою постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день  прострочення оплати від вартості невчасно оплаченого товару, однак не більше 5 % від вартості невчасно оплаченого товару.
Договір набирає чинності з дня підписання його сторонами і діє до 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків – до повного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань.
06.06.2019 Позивач отримав від відповідача заявку на поставку товару, обумовленого договором, № 1427/6620.
На виконання умов договору та специфікації, наявної у його змісті, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 138 000, 00 грн, що підтверджуються видатковою накладною від 18.07.2019 № РН-0072. 
Товар прийнято уповноваженим представником відповідача Гашук О.Л. на підставі довіреності від 16.05.2019 № 184/ДнЭ/2019.
Зазначена видаткова накладна підписана уповноваженими особами позивача та відповідача та скріплена відбитками печаток підприємств. При цьому видаткова накладна підписана з боку відповідача без зауважень щодо кількості, якості, комплектності, вартості товару.  
Одночасно із поставкою товару відповідачу виставлено рахунок-фактуру № СФ-0262 від 18.07.2019 на суму 138000,00 грн. 
В порушення умов договору відповідач здійснив часткову оплату товару на суму 50  000,00 грн. з порушенням строків оплати, що підтверджується платіжним дорученням № 196793 від 18.10.2019.
З метою досудового врегулювання спору позивач листом від 09.04.2020 на адреси відповідача (безпосередньо АТ "ДТЕК Дніпроенерго" та відокремленого підрозділу відповідача "Запорізька теплова електрична станція") направлено претензію № 148 від 08.04.2020 на суму 88  000,00 грн., яка отримана уповноваженими представниками відповідача 13.04.2020 та 14.04.2020, про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. 
Відповіді на претензію відповідач не надав, суму заборгованості у розмірі 88  000,00 грн. не сплатив.
Несплата відповідачем заборгованості за поставлений товар і стала підставою звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду.
Крім того, позивачем за умовами п.7.14 договору нараховано відповідачу пеню в сумі 6900 грн., 3 % річних у розмірі 2431,24 грн. за період з 02.09.2019 по 07.07.2020 та втрат від інфляції у розмірі 3  196,00 грн. за період вересень 2019-травень 2020 року. 

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що факт наявності основної заборгованості підтверджений належними доказами, що містяться у справі, що є підставою для задоволення вимог в цій частині; також є обґрунтованим та арифметично правильним розрахунок щодо стягнення інфляційних втрат. 
В частині стягнення пені визначена невірність нарахування, оскільки останнім днем оплати товару є 02.09.2019, тому період прострочення починається з 03.09.2019 по 02.03.2020. В той же час, оскільки сторонами обумовлений граничний розмір пені, який не може перевищувати 5% від вартості неоплаченого товару, а розрахунок позивача такій умові відповідає, то вимоги в цій частині також задоволені судом. 
Після перевірки правильності розрахунку щодо трьох відсотків річних встановлено, що вони здійснені позивачем не вірно (також період прострочення позивачем взятий з 02.09.2019 (останній день для оплати товару) по 07.07.2020), тому, після перерахунку, судом визнано обґрунтованою суму для стягнення в розмірі 2408,92 грн із заявлених 2431,24 грн., з відмовою у стягненні відсотків річних на суму 22,32 грн.. 

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.
Аналізуючи правовідносини сторін, колегія суддів зазначає, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, який регулюється параграфом 1-3 розділу ІІІ Цивільного кодексу України, Господарським кодексом України.
Згідно зі    ст. 11 Цивільного кодексу України    цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна  сторона  -  постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -  покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний  товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).
Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного з законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договір, відповідно до  ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Аналогічні положення містяться і в  Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1  ст. 193 Господарського кодексу України    суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
За положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України регламентовано, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Згідно ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України). 
Приписом ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. 

Матеріалами справи встановлено та позивачем доведено належними й допустимими доказами, що ним здійснена відповідачу в період 18.07.2019 поставка товару на загальну суму 138 000,00 грн, який прийнятий відповідачем без будь-яких зауважень щодо кількості, вартості, якості товару, оплата якого мала бути здійснена у строк до 02.09.2019 (45 календарних днів з моменту поставки), таким чином, на момент звернення з позовом строк оплати є таким, що настав та є простроченим. З урахуванням несплати відповідачем вартості поставленого товару, судом першої інстанції обґрунтовано задоволено вимоги в цій частині. 
Крім суми основної заборгованості, за неналежне виконання договірних зобов`язань з оплати вартості поставленого товару, позивачем нарахована відповідачу пеня, передбачена п.7.14 договору,  в розмірі 6900,00 грн. за період з 02.09.2019 по 02.03.2020, 3196,00 грн. інфляційних втрат за загальний період з вересня 2019 по травень 2020 року та 2431,24  грн. три відсотки річних за загальний період з 02.09.2019 по 07.07.2020, передбачених ст.625 ЦК України. 
Вказані суми перевірені господарським судом та встановлена їх арифметична правильність щодо нарахування інфляційних втрат, тому в цій частині позовні вимоги також обґрунтовано задоволені судом. 
В частині вимог по стягненню пені визначена помилковість в періоді нарахування, оскільки 45 календарний день припадає на 01.09.2019, який був вихідним, отже, останнім днем оплати є 02.09.2019, тому вірним є період прострочення з 03.09.2019 по 02.03.2020. В той же час, оскільки позивачем застосовано до цього нарахування обмеження, передбачене договором (пеня не може перевищувати 5% від вартості невчасно оплаченого товару), то заявлена сума є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. 
Щодо вимог по стягненню з відповідача на користь позивача відсотків річних судом вірно встановлено помилковість періоду прострочення, отже, такою, що відповідає вимогам закону, обставинам справи, є сума стягнення 2408,92 грн за період з 03.09.2019 по 07.07.2020 із заявлених 2431,24 грн., в решті вимог по стягненню трьох відсотків річних підставно відмовлено. 

Посилання скаржника на не доведення належними доказами поставки товару позивачем відповідачу згідно з умовами п.п.2.9, 5.7 договору не приймаються колегією суддів з огляду на наступне.
За змістом п.2.9 договору товар вважається поставленим комплектним, якщо у поставленому товарі наявні всі складові елементи (комплектуючі), завдяки яким покупцеві забезпечується належне його використання та на дату поставки товару постачальник надав покупцю повний комплект документів, перелік яких передбачений у п.5.7 цього договору. У випадку відсутності всіх документів, передбачених п.5.7 цього договору, товар вважається поставленим некомплектним, у зв"язку з чим покупець має право застосувати до постачальника санкції, обумовлені п.7.4 цього договору. 
Як зазначалось вище, за умовами п.5.7 договору, при поставці товару постачальник надає покупцю одночасно з товаром, що поставляється видаткову накладну на товар, що поставляється, рахунок-фактуру, товарно-транспортну накладну/експрес накладну транспортної компанії, сертифікат якості/паспорт або лист про необов`язкову сертифікацію. 
Доказів того, що відповідач звертався до позивача з претензією щодо некомплектності поставленого товару, в тому числі відсутності повного пакету документів, передбачених п.5.7 договору, або відповідачем до позивача застосовувались в зв"язку з цим санкції, передбачені п.7.4 договору, апелянтом до матеріалів справи не надано. 
Через наведене колегія суддів керується презумпцією належного виконання зобов"язання, закріпленого ч.5 ст.12 ЦК України та вважає, що позивачем (постачальником) належним чином виконані зобов"язання з передання разом з товаром повного пакету документів. 
Крім того, слід зауважити, що у відповідності до визначень термінів, що міститься в ст. 1 Закону України від 16.07.99 №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні",
- господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; 
- первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення;
          - видаткова накладна є документом, який фіксує факт отримання/передачу матеріальних цінностей (товарів або послуг) від однієї особи іншій і по суті завершує купівлю-продажу між продавцем і покупцем. Форму видаткової накладної не затверджено.
Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Частинами 1-2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. 
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Вказаний перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.
Згідно з ч.3 ст.9 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"  права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.
Таким чином, підтвердженням поставки товару є первинний документ, як-то видаткова накладна, товарно-транспортна накладна тощо, який підтверджує здійснення господарської операції. Тому надана у справу видаткова накладна є цілком достатньою для встановлення факту поставки товару.
Колегія суддів наголошує, що підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", та посвідчення накладної печаткою товариства фіксує факт здійснення господарської операції і підтвердження договірних відносин, що є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.09.2019 по справі №910/14371/18).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перевірці рішення в апеляційному порядку, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.
Оскільки загальна ціна позову становить 100 527,24 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категорії  малозначних справ, у зв`язку з чим відповідно до ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.  
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.09.2020 у справі №908/1787/20 - залишити без задоволення.
Рішення  Господарського суду Запорізької області від 08.09.2020 у справі №908/1787/20 - залишити без змін.
Судові витрати Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", м. Запоріжжя за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено та підписано 29.01.2021.

Головуючий суддя                                                                                           О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                              М.О. Дармін

Суддя                                                                                                                         С.Г. Антонік