ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
8 лютого 2021 року 
м. Харків
справа № 639/5218/20
провадження № 22-ц/790/1328/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів - Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,
сторони справи:
позивач -Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка дії в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 листопада 2020 року ухвалене у складі судді Баркової Н.В., 
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк«Приватбанк» (надалі - АТ КБ "ПриватБанк", Банк) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.11.2010 у сумі 19026,21 грн., а також судові витрати в сумі 2102 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 11 листопада 2010 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір № б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» і «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті. Позивач зазначив, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взятих на себе за договором зобов`язань належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 16.07.2020 має заборгованість у розмірі 19026,21 грн, яка складається з: 13994,88 грн. - заборгованість за тілом кредиту (яка складається з простроченого тіла кредиту), 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 5031,33 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками згідно ст.625 ЦПК України, 0,00 грн - нарахована пеня,0,00 грн - нараховано комісії. 
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 листопада 2020 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь позивача заборгованість за договором № б/н від 11.11.2010 року у розмірі 13994,88 грн та судовий збір у розмірі 1547,07 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду в частині відмови за відсотками скасувати, ухвалити в цій частині нове, яким позов в цій частині задовольнити в повному обсязі. В якості доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було правильно встановлено, що Банк надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач свої зобов`язання не виконав, кредитні кошти не повернув. Анкета-заява, яка підписана відповідачем, підтверджує той факт, що він повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк» та визнає і погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами. Відповідач користувався коштами, погашав заборгованість, а отже приєднався до Умов та правил надання банківських послуг. Кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредиту є сплата відсотків, отже суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення відсотків.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, що були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.07.2019 (провадження № 14-131цс19), і виходив з того, що відповідач взятих на себе за Договором зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів належним чином не виконав, правовими наслідками чого є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 13994,88 грн. Відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне повернення коштів є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки наданий Банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку не містять підпису відповідача.
Судова колегія погоджується з зазначеним висновком суду з наступних підстав. 
Як встановлено судом та матеріалами справи, 11.11.2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було підписано Анкету-Заяву, таким чином був укладений договір № б/н, який складався з Анкети-заяви (а.с. 17), витягом з Тарифів банку (а.с. 8), витягом з Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (а.с.19-42).
З наданої копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку вбачається, що відповідач виявив бажання оформити на своє ім`я "зарплатну картку", що підтверджується відміткою на Заяві. Відміток про намір оформити будь-яку іншу карту, в тому числі й кредитну карту, як в обґрунтування позову посилається позивач, сама анкета не містить (а.с. 17).
Випискою по рахунку підтверджується факт отримання відповідачкою коштів у розмірі 13994,88 грн (а.с. 10-14).
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями ч.1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Матеріали справи свідчать про отримання ОСОБА_1 13994,88 грн, проте не можливо встановити, на які саме умови кредитування погоджувався відповідач (а.с. 17).
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини другої статті 76 ЦПК України, частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
Через те, що суд достовірно не може встановити, на які саме умови кредитування погоджувався ОСОБА_1 підписуючи анкету-заяву від 11.11.2010 року, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що підстави для стягнення заявлених у позові відсотків, пені та штрафів відсутні. 
Таким чином, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 листопада 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку у випадках, встановлених частиною третьою статті 389 ЦПК України.
Повний текст рішення складено 8 лютого 2021 року.

Головуючий                                                                        О.Ю.Тичкова

Судді                                                                                С.С.Кругова

                                                                               Н.П.Пилипчук