П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/2748/20 
         Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Гнап Д.Д.  
                Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
18 січня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Смілянця Е. С. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року  (прийнятого в м. Хмельницький, повний текст складено 13.07.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання відмови, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, в якому просив:
- визнати протиправною відмову відповідача у виплаті грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за період 2015 - 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 30.09.2019;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2015 - 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 30.09.2019.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що станом на день прийняття наказу про звільнення зі служби в поліції відповідач не провів з ним розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.07.2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову ГУ Національної поліції в Хмельницькій області у виплаті грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.
Визнано протиправною бездіяльність ГУ Національної поліції в Хмельницькій області щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2015 та 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення - 30.09.2019.
Зобов`язано ГУ Національної поліції в Хмельницькій області нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 та 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення - 30.09.2019.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення в задоволеній частині та прийняти в цій частині нове, яким відмовити в задоволенні позов у повному обсязі.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції України в Хмельницькій області та був звільнений з служби в запас через хворобу наказом командира військової частини №288 о/с від 30.09.2020 року, 28.05.2015 набув статусу учасника бойових дій та отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 .
12.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з листом про нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2019 роки, на яку отримав відмову, викладену листом №1864/121/12/05-2020 від 12.05.2020.
Відповідно до довідки №2430/121/12-2020 від 15.06.2020 позивачу додаткова відпустка як учаснику бойових дій:
- за 2016,2017 та 2019 надавалася в повному обсязі;
- за 2015 та 2018 роки не надавалася та грошова компенсація не виплачувалася.
Позивач вважаючи, що невиплата спірного грошового забезпечення свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, звернувся з даним позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції зауважив, що в силу вимог чинного законодавства, яким передбачається виплата компенсації за невикористану в році звільнення відпустку необхідно розуміти як право на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також невикористані в році звільнення.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Положеннями пункту 12 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги - використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Статтею 4 Закону України "Про відпустки" встановлено такі види відпусток: щорічні відпустки: основна відпустка (ст. 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (ст. 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (ст. 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Відповідно до статті 16-1 Закону України "Про відпустки" учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Згідно з частиною 2 статті 92 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Положеннями частини 10 статті 93 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання №260 встановлено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.
Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення за 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
В апеляційній скарзі заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на те, що грошова компенсація поліцейським виплачується за усі невикористані під час проходження служби відпустки , а не тільки за невикористану відпустку в році звільнення, що окрім прямої норми Закону України «Про Національну поліцію» підтверджується й формою вираження слів д такі слова як "невикористану" та "відпустку" вживаються в формі однини.
Натомість колегія суддів зазначає, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. При цьому особа не позбавляється права на відпустку, яке вона вже отримала в попередньому календарного році.
Так, положеннями частини 10 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 8 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, якими передбачається виплата компенсації за невикористану в році звільнення відпустку, необхідно розуміти як право на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення.
Таким чином, системний аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку, що в наступному календарному році, в тому числі і за умови, що такий є роком звільнення, поліцейський має право на  відпустку за поточний календарний рік та на відпустки, що не були використані в попередніх роках. 
Відповідно до частини 3 статті 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи. Враховуючи, що справа відповідає ознакам зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права та порядок застосування таких норм викладених у постанові Верховного Суду по справі №620/4218/18 (Пз/9901/4/19), яка набрала законної сили 21.08.2019 року, колегія суддів при ухваленні рішення у цій справі враховує правові висновки Верховного Суду викладені у вищезазначеній справі.
Як встановлено з матеріалів справи, а саме з наказу 30.09.2019 №288 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з`ясовано, що на час його прийняття, відповідач не провів з позивачем розрахунку щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", за 2015 та 2018 роки. Доказів протилежного до матеріалів справи не надано.
З наказів начальника ГУНП в Хмельницькій області від 30.06.2016 №412 о/с, від 07.08.2017 №264 о/с та від 16.08.2019 №241 о/с слідує, що позивачеві надавалася додаткова відпустка як учаснику бойових дій за 2016,2017 та 2019 роки в повному розмірі, а отже в задоволенні позовних вимог про нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п.12 ч.1 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2016, 2017 та 2019 роки правомірно відмовлено.
При цьому враховуючи, що при прийнятті наказу про звільнення позивача з поліції, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2015 та 2018 роки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ГУ Національної поліції в Хмельницькій області протиправно відмовлено позивачеві у нарахуванні та не виплаті  грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 та 2018 роки.
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач протиправно відмовив у нарахуванні та невиплаті позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дня додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 та 2018 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі  18 січня 2021 року.

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сапальова Т.В.    Смілянець Е. С.