ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 160/2490/20
адміністративне провадження № К/9901/22216/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,
суддів - Загороднюка А. Г., Мартинюк Н. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця, провадження в якій відкрито 
за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 (суддя - Сидоренко Д. В.) і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28.07.2020 (колегія суддів у складі: Панченко О. М., Чередниченка В. Є., Іванова С. М.),
УСТАНОВИВ:
Обставини справи 
У березні 2020 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коваленко У. Ю. про стягнення виконавчого збору від 18.02.2020 у виконавчому провадженні № 61309426.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 позовну заяву, внаслідок недодержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом надання: документу про доплату судового збору за позов, який містить вимоги майнового характеру у розмірі 2960,14 грн; всіх документів (їх копій), долучених позивачем до позову, засвідченими відповідно до вимог статті 94 КАС України.
02.04.2020 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повернуто позивачеві на підставі пункту 1 частини четвертої, частини п`ятої статті 169 КАС України.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 02.04.2020 вимоги ухвали суду від 10.03.2020 про залишення позовної заяви без руху позивачем не виконані, з клопотанням про продовження процесуальних строків для надання часу на усунення недоліків, зазначених в ухвалі, до суду позивач не звернувся. Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачеві у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» оскаржило її в апеляційному порядку.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.07.2020 ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 залишено без змін.
Судове рішення апеляційної інстанції мотивовано тим, що повідомлення про вручення поштового відправлення - є належним доказом, на підставі якого судом першої інстанції правомірно та обґрунтовано винесено ухвалу про повернення позову, виходячи з дати отримання ухвали суду 20.03.2020.  
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі скаржник вказує на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій скасувати, а справу направити для продовження розгляду. На обґрунтування доводів касаційної скарги посилається на те, що Дніпропетровським окружним адміністративним судом ухвалу від 02.04.2020 про повернення позовної заяви винесено з порушенням законодавства про продовження процесуальних строків під час дії карантину.
Позиція інших учасників справи
Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Рух касаційної скарги
Ухвалою Верховного Суду від 09.09.2020 відкрито касаційне провадження за скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28.07.2020.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 18.01.2021 зазначену адміністративну справу призначив до розгляду в порядку письмового провадження. 
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, виходить із такого. 
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 5 КАС України   встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Отже, право звернення до суду є невід`ємним особистим правом особи, чи правом суб`єкта владних повноважень, яке реалізовується в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи до суду з позовом.
У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.
Разом з тим, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду, процесуальної форми та порядку звернення.
Так, відповідно до приписів статей 159, 287 КАС України, звернення до адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця здійснюється шляхом подання позовної заяви.
Форма та зміст позовної заяви встановлені статтею 160 КАС України, а документи, які необхідно додавати до позовної заяви визначені статтею 161 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно з частинами першою, четвертою статті 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Частиною першою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 
Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу (частина третя статті 169 КАС України).
Судами попередніх інстанцій встановлено та відповідно до матеріалів справи, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 позовну заяву залишено без руху.
На адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача повернулось рекомендоване повідомлення трек-номер 4900080623629 про вручення поштового відправлення, в якому зазначено, що 20.03.2020 представником позивача отримано копію ухвали суду від 10.03.2020 про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 251 КАС України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
При цьому, судом першої інстанції встановлено, що станом на 02.04.2020 вимоги ухвали суду від 10.03.2020 про залишення позовної заяви без руху позивачем не виконані, з клопотанням про продовження процесуальних строків для надання часу на усунення недоліків, зазначених в ухвалі, до суду позивач не звернувся.
02.04.2020 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративний позов повернуто позивачеві.
06.04.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду поступила та зареєстрована за № 22249/20 заява позивача від 02.04.2020 про усунення недоліків. До заяви долучені документ про доплату судового збору у розмірі 2960,14 грн (оригінал платіжного доручення № 2657398 від 25.03.2020 на суму 2960,14 грн) та всі документи (їх копії) долучені до позову, засвідчені відповідно до вимог статті 94 КАС України.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
З огляду на наведене, судом першої інстанції при винесені ухвали від 02.04.2020 про повернення позовної заяви правильно враховано, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 10.03.2020 про залишення позовної заяви без руху і недоліків позовної заяви не усунено у встановлений судом строк.
Крім того, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що позивачу було надано достатньо часу з 10.03.2020 по 02.04.2020 на усунення недоліків позовної заяви, з урахуванням можливого направлення документів засобами поштового зв`язку. Крім того, ухвала суду від 10.03.2020 була розміщенна в Єдиному державному реєстрі судових рішень, також інформацію щодо руху адміністративної справи позивач мав можливість отримати на офіційному порталі Судової влади України у мережі Інтернет, тобто, позивач не був позбавлений права завчасно на отримання відомостей щодо руху своєї адміністративної справи.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що саме повідомлення про вручення поштового відправлення - є належним доказом вручення судового рішення, на підставі якого судом першої інстанції було правомірно та обґрунтовано винесено ухвалу про повернення позову, виходячи з дати отримання ухвали суду 20.03.2020.
Також суд апеляційної інстанції правильно не взяв до уваги доводи позивача про те, що отримання ухвали суду 24.03.2020 підтверджується інформацією з трекінга на сайті Укрпошти про вручення поштового відправлення за трек-номером 4900080623629, оскільки така електронна інформація є допоміжною та суд першої інстанції процесуальним законом не зобов`язаний звіряти з нею відомості, зазначені у повідомленні про вручення поштового відправлення. Суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що з`ясування причин таких розбіжностей та їх доведення доказами покладається на скаржника і може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з позовом. Однак, таких доказів суду не надано.
Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачеві відповідає приписам процесуального законодавства.
На підставі статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини.
У пункті 37 рішення від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть звужувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.
Верховний Суд вважає, що повернення судом першої інстанції позивачеві його позовної заяви в цій справі у зв`язку з невиконанням ухвали вказаного суду про усунення недоліків позовної заяви переслідує легітимну мету та має розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.
При цьому згідно із частиною восьмою статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 9901/81/19.
Враховуючи вищенаведене, аналізуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність правових підстав для повернення позовної заяви у даній справі.
Посилання скаржника на те, що строк, який встановлює суд у своєму рішенні,  не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) не є підставою для скасування ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 і постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 28.07.2020, оскільки позивач відповідно до абзацу 2 частини 3 Прикінцевих та Перехідних положень Розділу VI КАС України не звертався із заявою про продовження процесуального строку, встановленого судом, у зв`язку з неможливістю вчинення відповідної процесуальної дії, визначеної в ухвалі від 10.03.2020 про залишення позовної заяви без руху, який зумовлений обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.
З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28.07.2020 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується. 

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко А.Г. Загороднюк  Н.М. Мартинюк