ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/213/21 Справа № 183/6895/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Березюк В. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 лютого 2021 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2020 року, якою: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовця, командира відділення ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, -
за участю:
особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 

ВСТАНОВИВ:
Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 2465 гривень 00 копійок. 
       Судом першої інстанції встановлено, що 01.12.2020 року сержант військової служби за контрактом ОСОБА_1 , діючи всупереч інтересам військової служби, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза її розташуванням до 02.12.2020 року, вчинивши вказане правопорушення в умовах особливого періоду.
       Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
       Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягаю задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
       Частиною 4 статті 172-11 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем в умовах особливого періоду, - у виді штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб. 
       З матеріалів справи видно, що висновки суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, за вказаних у постанові обставин є обґрунтованими, оскільки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються сукупністю доказів у даній справі. 
       Зокрема, наведеними у постанові фактичними даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, рапорті т.в.о. командира РВБ ОСОБА_2 про те, що сержант ОСОБА_1 був відсутній на ранковому шикуванні о 08.00 годині 01.12.2020 року; письмових пояснень ОСОБА_3 про те, що 01.12.2020 року сержант ОСОБА_1 був відсутній на ранковому шикування о 08.00 годині 01.12.2020 року; витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.04.2014 року № 94 про зарахування солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 до списків особового складу частини; витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.11.2020 року № 677 про зарахування сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 до списків особового складу частини; письмового пояснення самого ОСОБА_1 про те, що він 01.12.2020 року дійсно залишив військову частину НОМЕР_1 , повернувся 02.12.2020 року; копії паспорту громадянина України на іОСОБА_4 — про самовільне залишення військовослужбовцем ОСОБА_1 в/ч НОМЕР_1 01 грудня 2020 року. 
       Апеляційний суд визнає недостовірними пояснення ОСОБА_1 про те, що 01.12.2020 року він був відсутній на службі з поважної причини, оскільки вони не підтверджуються сукупністю наявних у справі доказів та спростовуються змістом первинного письмового пояснення ОСОБА_1 про причину відсутності на службі. 
       Судом першої інстанції вирішено питання про накладення мінімального за розміром адміністративного стягнення в межах санкції ч. 4 ст. 172-11 КУпАП з дотриманням положень ст. ст. 33, 38 цього Кодексу.
       Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, що є законною та обгрунтованою, немає. 
       Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:
       Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
       Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2020 року, — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                                         О.Ю. Іванченко