ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/2831/19                                                             Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.                                                                                                                                                     Суддя-доповідач Шурко О.І.                                          
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  25 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                               Шурка О.І.,
суддів                                        Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, в якому просив:
- зобов`язати Командування Сухопутних військ Збройних Сил України провести перерахунок різниці грошового забезпечення ОСОБА_1 за час виконання військового обов`язку на нижче оплачуваній посаді, що ОСОБА_1 недоотримав внаслідок незаконного переміщення;
- зобов`язати Командування Сухопутних військ Збройних Сил України виплатити ОСОБА_1 різницю грошового забезпечення через незаконне переведення ОСОБА_1 на нижчу посаду за період з 16.09.2014 по 09.02.2016 в розмірі 37 875,00 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої, апелянт посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Позивач не подавав відзив на апеляційну скаргу, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1    ст. 311    КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ч. 1    ст. 308    КАС України    суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015 року в справі № 806/4281/14 визнано протиправними дії Командування Сухопутних військ ЗС України щодо переміщення ОСОБА_1 на нижчу посаду; визнано протиправним та скасовано п.3 параграфа 2 наказу № 529 Командувача Сухопутних військ ЗС України від 3 вересня 2014 року (по особовому складу), щодо переміщення ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 15.09.2014 року № 129 про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по особовому складу); поновлено ОСОБА_1 в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаді помічника командира військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ).
В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення з військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) різниці грошового забезпечення через переведення на нижчу посаду за  період з 16.09.2014 року по 09.02.2016 року в розмірі 37875 грн., заподіяну моральну шкоду за незаконні дії командира військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) в розмірі 15000 грн.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 01 червня 2016 року №806/337/16 в задоволенні позову відмовлено. Судом було зазначено, що різниця повинна виплачуватись Командуванням Сухопутних військ ЗС України (військова частина НОМЕР_3 ).
15 березня 2018 року позивач звернувся до командувача Сухопутних військ Збройних Сил України зі скаргою, в якій просив перерахувати та виплатити різницю грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижче оплачуваній посаді, що недоотримана внаслідок незаконного переміщення.
Листом від 12.04.2018 №116/14/3/384/11 фінансово економічне управління командування Сухопутних військ Збройних Сил України Міністерства оборони України повідомило позивача, що Житомирським апеляційним адміністративним судом рішень щодо виплати ОСОБА_1 різниці належного грошового забезпечення за час виконання обов`язків на нижче оплачуваній посаді не приймалось. Зазначено про право оскарження даного рішення.
Не погоджуючись з правомірністю дій відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що саме до повноважень командувача Сухопутних військ ЗС України відносяться повноваження щодо вирішення виплати різниці грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді внаслідок незаконного переміщення не зважаючи на механізм оформлення такої пропозиції.
Колегія суддів погоджується із наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як було встановлено Житомирським окружним адміністративним судом по справі №806/337/16, посада помічника командира військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ), на момент незаконного переміщення ОСОБА_1 на нижчу посаду, відносилась до номенклатури Командувача Сухопутних військ ЗС України.
Відповідно до п.231 Положення про проходження служби, у разі незаконного звільнення з військової служби військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. У разі поновлення на військовій службі орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання щодо виплати військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення.
У відповідності до пункту 1.11 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої    наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року за № 260    (далі - Інструкція №260), військовослужбовцям, рішення про звільнення яких з військової служби або переміщення на нижчеоплачувану посаду визнані незаконними та які у зв`язку з цим поновлені на військовій службі (посаді), за рішенням повноважного органу, який прийняв рішення про таке поновлення, виплачується грошове забезпечення за час вимушеного прогулу або різниця за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, що вони недоотримали внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний місяць, а за декілька днів, визначається виходячи з кількості календарних днів у цьому місяці (п.1.7 даної Інструкції №260).
Як свідчить з постанови Житомирського окружного адміністративного суду по справі №806/337/16 від 01.06.2016 року, яка набрало законної сили, на виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015 року по справі № 806/4281/14 командувач Сухопутних військ ЗС України повинен був видати відповідний наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаду помічника командира військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) і відповідно прийняти рішення про виплату різниці грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, що він недоотримав внаслідок незаконного переміщення, чого зроблено не було, у зв`язку із чим суд вважає, що вини відповідача, який на даний час не підпорядкований Командуванню Сухопутних військ ЗС України, в непоновленні ОСОБА_1 на посаді, як і переміщенні з цієї посади, та невиплаті йому різниці грошового забезпечення не має і ця різниця повинна виплачуватись Командуванням Сухопутних військ ЗС України (військова частина НОМЕР_3 ).
Відповідно до вимог ч.4    ст. 78 КАС України    передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції вірно зазначив, що вирішення  виплати різниці грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді внаслідок незаконного переміщення не зважаючи на механізм оформлення такої пропозиції, в тому числі, і шляхом оформлення відповідного подання відноситься до повноважень саме командувача Сухопутних військ ЗС України.
Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Водночас, апелянтом не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано суду жодних належних та допустимих доказів які б свідчили про правомірність дій суб`єкта владних повноважень у межах спірних правовідносинах.
Крім того, колегія суддів зауважує, що доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі повністю збігаються із доводами наведеними у відзиві на апеляційну скаргу, без обґрунтування того, у чому саме полягає неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права з відповідним підтвердженням письмовими доказами заявлених тверджень.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якого останнім в даному випадку виконано не було.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані дії та рішення відповідача, не відповідають критеріям, визначеним ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати що оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень є протиправними та таким, що прийняті відповідачем необґрунтовано. 
Отже, на підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на зазначене, та враховуючи, що колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції під час вирішення даної справи, які відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для його скасування, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –       
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України – залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2020 року – без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Шурко О.І.

Судді:                                                                                          Василенко Я.М.

                                                                                                              Кузьменко В.В.