ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 січня 2021 року           справа №360/2996/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Міронової Г.М., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року (повне судове рішення складено 16 грудня 2020 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/2996/20 (суддя в І інстанції Т.В. Смішлива) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання вчинити певні дії,
                                                   УСТАНОВИВ:
15 грудня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 360/2996/20, в якій позивач просив:
- визнати протиправним та таким, що порушує права позивача, рішення Управління праці та соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області (далі – Управління), прийнятого на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі 360/2996/20, про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини;
- постановити окрему ухвалу, в якій зобов`язати Управління у строк протягом 10 календарних днів з моменту набрання законної сили окремою ухвалою прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 та здійснити відповідні виплати у розмірі, що передбачений Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»;
- зобов`язати Управління у строк протягом 15 календарних днів з моменту набрання законної сили окремою ухвалою надати до суду звіт про виконання окремої ухвали.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 360/2996/20 за позовом ОСОБА_1  до Управління про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання вчинити певні дії – повернуто без розгляду.
Ухвала мотивована тим, що заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 360/2996/20 містить істотні недоліки, які перешкоджають її розгляду в десятиденний строк у судовому засіданні. Місцевий суд встановив, що заява фактично містить у собі нові позовні вимоги, тобто, подачею вказаної заяви позивач намагається підмінити розгляд іншого спору, а саме щодо незгоди з результатами розгляду його заяви від 23 листопада 2020 року, тому її слід повернути її заявнику без розгляду.
Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, вважаючи, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржену ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність ухвали суду першої інстанції, що є підставою для її скасування. Апелянт, з посиланням на правову позицію Верховного Суду у справі № 640/15623/19, наголошує, що висновок місцевого суду про необхідність звернення з новим адміністративним позовом до суду є безпідставним.
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Так, частиною першою статті 167 КАС України встановлено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 360/2996/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання вчинити певні дії були задоволені частково.
Визнано протиправним та скасувано рішення Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради щодо відмови в призначенні допомоги при народженні дитини.
Зобов`язано Управління повторно розглянути електронну заяву ОСОБА_1 від 06 листопада 2019 року № 1911042207847461 стосовно призначення допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Відповідно до мотивувальної частини рішення, позивачу відмовлено у задоволенні заяви щодо застосування положень статті 382 КАС України.
03 грудня 2020 року позивачем через підсистему «Електронний суд» подано заяву про видачу виконавчого листа.
З супровідним листом за вихідним номером 360/2996/20/32307/20 від 04 грудня 2020 року позивачу направлено рішення суду з відміткою про набрання законної сили та виконавчий лист в адміністративній справі № 360/2996/20.
З матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався до Державної виконавчої служби із заявою про звернення до виконання рішення суду від 12 жовтня 2020 року.
23 листопада 2020 року позивач звернувся до Управління із заявою про надання інформації щодо результату повторного розгляду заяви від 06 листопада 2019 року № 1911042207847461.
Управління листом № 417-03147 від 11 грудня 2020 року, розглянувши таку заяву, відмовило у її задоволенні.
Слід звернути увагу, що рішенням суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 360/2996/20 зобов`язано відповідача розглянути електронну заяву ОСОБА_1 від 06 листопада 2019 року № 1911042207847461.
Як вже було зазначено вище, заяву про встановлення судового контролю в порядку ст. 383 КАС України було подано позивачем через підсистему «Електронний суд», яка, в свою чергу, на теперішній час працює у режимі дослідної експлуатації.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що на момент його звернення до місцевого суду з відповідною заявою в порядку ст. 383 КАС України у користувачів підсистеми «Електронний суд» відсутня можливість подавати заяви чи клопотання власної форми. 
Для подання позовної заяви особа повинна обрати один з первинних шаблонів, які доступні в підсистемі, що найбільш влучно відображає суть позовних вимог. Для подання заяви чи клопотання у вже існуючому судовому провадженні, користувач підсистеми «Електронний суд» спочатку повинен обрати вторинний шаблон, який відповідає виду заяви (клопотання), яку він бажає подати.
Такий вторинний шаблон, як «Заява про визнання протиправним рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень – відповідача, вчинених на виконання рішення суду», на момент звернення апелянта до місцевого суду був відсутній, через що останнім був обраний найбільш близький за змістом з наявних шаблонів – «Заява про встановлення судового контролю за рішенням суду».
Враховуючи наведене, з огляду на матеріали справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково було встановлено, що в заяві про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 360/2996/20 в прохальній частині (пункт 3 та 4) позивачем фактично заявлено нові позовні вимоги, які не були предметом розгляду у справі № 360/2996/20.
Згідно статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
Відповідно до вимог  статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
З огляду на такі приписи КАС України, слушними також є доводи апелянта, що заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем  на виконання рішення суду, є одним з двох різновидів судового контролю за виконанням рішення суду, які передбачені КАС України.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 640/15623/19.
Між цим, колегія суддів зазначає, що оскаржувана бездіяльність Управління щодо відмови у задоволенні заяви про повторний розгляд заяви від 06 листопада 2019 року № 1911042207847461 (оформлене листом Управління № 417-03147 від 11 грудня 2020 року), прийняте на виконання судового рішення у цій справі, може бути оскаржена відповідно до статті 383 КАС України.
Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої  статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.
Відповідно до частини шостої цієї статті, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення  закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими  стаття 383 КАС України  пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку  статті 383 КАС України  із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.
Підсумовуючи вище наведене, колегія суддів зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Така правова позиція також висловлена у вищезгаданій у цьому рішенні постанові Верховного Суду від 24 вересня 2020 року. 
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення скасуванню із направленням справи для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 до суду першої інстанції.
Згідно пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року – скасувати, а справу № 360/2996/20 – направити для продовження розгляду до Луганського окружного адміністративного суду.
Повне судове рішення – 21 січня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          Т .Г. Гаврищук

                                                                                          Г. М. Міронова