Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/87/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Загреба І. В. 
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2021 року. м. Кропивницький
        Кропивницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Олексієнко І.С.,
за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Лисюка М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Лисюка М.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 січня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 
визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

В С Т А Н О В И Л А:
Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.01.2021 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 13.11.2020 о 23:59 год., керував транспортним засобом «Skoda Fabia», д/н НОМЕР_1 , по вул. Волкова 8 к.3 в м.Кропивницький, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (стійкий запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова, почервоніння очей). Від продуву алкотестера «Драгер» та від проходження в установленому законом порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: відеозаписом (а.с.8) протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №149696 від 14.11.2020 року (а.с.1), поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1  від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в їх присутності (а.с.3-4).
 
У поданій апеляційній скарзі захисник Лисюк М.О. в інтересах  ОСОБА_1   просить скасувати постанову  суду як незаконну та необґрунтовану, а провадження по справі закрити через відсутність в  діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.  Свої вимоги обґрунтовує тим, що на час складання протоколу ОСОБА_1  у стані алкогольного сп`яніння не перебував. Ознаки, нібито, алкогольного сп`яніння, вказані у протоколі, є надуманими, суб`єктивними та не підтвердженими. Так, відсутня фіксації керування ОСОБА_1  автомобілем та підтвердження такого факту матеріалами справи. Автомобіль працівники поліції не зупиняли. ОСОБА_1 не керував автомобілем, а просто знаходився на передньому водійському сидінні, а двигун не працював. В адміністративних матеріалах містяться пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які стосуються виключно ОСОБА_1 відмови від проходження огляду на стан визначення алкогольного сп`яніння, а не факту вчинення ним правопорушення - керування автомобілем з ознаками сп`яніння. Відеодокази по справі, якими є відеофіксація з нагрудного реєстратора працівника поліції, що мають бути безперервними та повними, не відповідають таким вимогам, так як записані у вигляді багатьох окремих файлів. Таким чином, суд 1-ї інстанції не дослідив належним чином матеріали справи, встановив обставини, що не відповідають фактичним обставинам та, відповідно, висновки суду 1-ї інстанції є помилковими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , висновок захисника Лисюка М.О., які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Згідно пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції.
Згідно п.6 вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Пунктами 3-5 розділу ІІ вказаної Інструкції визначено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно п. 7 розділу І вказаної Інструкції.
Допитаний в апеляційній інстанції ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП вину не визнав та пояснив, що 13.11.2020 він знаходився у м. Кропивницькому у справах, оскільки раніше тут проходив військову службу. Його автомобіль стояв на вулиці Волкова, навпроти будинку, де проживали його знайомі. В цей день, оскільки вже було темно, він вирішив не повертатись додому в м. Сміла, тому розложив переднє сидіння автомобіля та збирався відпочивати. Близько 23.50 год. до його автомобіля під`їхало два екіпажу патрульної поліції. До нього підійшов інспектор поліції, попросив документи, зазначивши про те, що він можливо перебуває в стані алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Він відмовився, вказавши про те, що автомобілем він не керував, а авто стояло, тому підстав для проходження огляду не вбачає. Потім працівники поліції комусь зателефонували та приїхало двоє свідків. При свідках працівники поліції також запропонували йому проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння. Він також відмовився. Вказав, що напередодні вжив сто грам горілки, однак автомобілем він не керував, оскільки розумів, що в стані алкогольного сп`яніння керувати автомобілем не можна. Потім працівники поліції склали адміністративний протокол та видали тимчасове посвідчення водія. 
Допитаний в апеляційній інстанції інспектор роти 1 взводу 2 батальйону УПП в Кіровоградській області Крутофал М.О. пояснив, що 13.11.2020 він заступив у нічну зміну на патрулювання. Пізно у вечері на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що водій транспортного засобу «Skoda Fabia», д/н НОМЕР_1 , по вул. Волкова 8 можливо перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Після чого він зі своїм напарником поїхали на вулицю ОСОБА_5 та виявили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , який рухався їм на зустріч. При цьому, позаду транспортного засобу також їхав інший загін патрульної поліції та по радіостанції передали, що вказаний транспортний засіб вже зупинили працівники спецпідрозділу патрульної поліції «тактико оперативного реагування». Він безпосередньо бачив як рухався автомобіль «Skoda Fabia», д/н НОМЕР_1 , оскільки в автомобілі патрульної поліції були увімкненні проблискові маячки та звуковий сигнал і ОСОБА_1 прийняв вправо та зупинився. В подальшому під час перевірки документів водія, він сказав ОСОБА_1 , що у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та було запропоновано пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я. Однак, ОСОБА_1 відмовився. Дана відмова була у присутності двох свідків. Після чого він склав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , вилучив посвідчення водія та відсторонив від керування транспортним засобом, шляхом передачі автомобіля тверезому водію, якому зателефонував ОСОБА_1 . Вказав, що дійсно біля автомобіля бачив жінку, чи була вона пасажиром він не бачив. Зазначив, що відеозйомка правопорушення ведеться безперервно під час спілкування з водієм, потім відео з бодікамер передається до технічного відділу, де запис переноситься на диск, який адмінпрактика долучає до матеріалів адміністративної справи.
При цьому, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №149696 від 14.11.2020 року(а.с.1), відеозаписом пригоди (а.с.12), з якої вбачається, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. 
Дані відеозапису з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції, файл з назвою IMG_3800, встановлює факт того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Fabia», д/н НОМЕР_1 та був зупинений працівником поліції під час керування автомобілем.
Крім того, дані відеозапису камер «Bodycam» працівників поліції, файл з назвою 20201114073600000146, який міститься на цифровому носії інформації DVD-R диск, оглянутому в суді, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_1 13.11.2020 о 23:59 год., керував транспортним засобом «Skoda Fabia», д/н НОМЕР_1 , по вул. Волкова 8 к.3 в м.Кропивницький, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від продуву алкотестера «Драгер» та від проходження в установленому законом порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.
Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, такими, що розкривають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на що, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях останнього правопорушення, за яке він притягнутий судом першої інстанції.
Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.
Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.
Так, ст.130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.
Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №149696 від 14.11.2020 року (а.с.1) свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засвідчили факт відмови ОСОБА_1 та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому даний протокол є належним та допустимим доказом вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Доводи апелянта стосовно недостовірності наявних в матеріалах провадження пояснень даних свідків у зв`язку з тим, що вони не є свідками саме керування транспортним засобом, апеляційний суд вважає не обґрунтованими, оскільки з досліджених матеріалів справи встановлено, що ці особи є свідками саме відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку та дані, зазначені у поясненнях цих свідків, складені у відповідній формі, з їх змісту чітко і зрозуміло вбачаються всі фактичні обставини події, які узгоджуються з відомостями у протоколі та відеозаписом, наявним в матеріалах провадження з нагрудної камери інспектора патрульної поліції «Bodycam», файл з назвою 20114073600000173.
Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно від зупинки транспортного засобу та до закінчення складення працівниками поліції протоколу, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки на одному із відеозаписів безперервно та чітко зафіксовано, зокрема, відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі в присутності свідків і підстав піддавати сумніву зміст даного відеозапису, немає.
Викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу та спростовуються сукупністю даних, що містяться в матеріалах провадження.
Відтак, згідно сукупності досліджених доказів, судом правильно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, - відмови від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Дії поліцейського по складанню протоколу про адміністративне правопорушення у даній справі відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та нормам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Враховуючи наведене, суддею місцевого суду було повно та об`єктивно досліджено наявні у справі докази та винесено законну та обґрунтовану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а також, поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 13.11.2020 реалізував своє право володіти та керувати «Skoda Fabia», д/н НОМЕР_1 , тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Отже, в ході апеляційного розгляду обставин, які б підтверджували доводи апеляційної скарги і спростовували висновки суду першої інстанції, не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:        
Апеляційну скаргу захисника Лисюка М.О. в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 - залишити без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя Кропивницького
апеляційного суду І.С. Олексієнко