УХВАЛА

05 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 761/19377/20
адміністративне провадження № К/9901/5472/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М., 
суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року
у справі №761/19377/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа - поліцейський Департаменту патрульної поліції Топор Євгенія Сергіївна про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
УСТАНОВИВ:
У липні 2020 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа - поліцейський Департаменту патрульної поліції Топор Євгенія Сергіївна про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, у якому просила визнати протиправною та скасувати постанову від 14 червня 2020 року серії 1АВ №00193134 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 122 частини 1 КУпАП.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Не погоджуючись із такими судовими рішеннями позивачем подано касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить такі скасувати.
Перевіривши матеріали указаної касаційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно з частиною третьою статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Так, чинний КАС України не передбачає можливості касаційного оскарження рішень, ухвалених у порядку, визначеному статтею 286 КАС України.
Одночасно з викладеним колегія суддів дослідила доводи позивача про можливість звернення Верховного Суду до Конституційного Суду України з поданням щодо відповідності положенням Конституції України (конституційності) частини третьої статті 272 КАС України та зазначає таке.
Частиною першою статті 52 Закону України «Про Конституційний Суд України» передбачено, що відповідно до Конституції України суб`єктами права на конституційне подання є: Президент України, щонайменше сорок п`ять народних депутатів України, Верховний Суд, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Верховна Рада Автономної Республіки Крим.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд звертається до Конституційного Суду України щодо конституційності законів, інших правових актів, а також щодо офіційного тлумачення Конституції України. Рішення про звернення до Конституційного Суду України з питань конституційності законів та інших правових актів, а також щодо офіційного тлумачення Конституції України приймає Пленум Верховного Суду (пункт 5 частини другої статті 46 цього Закону).
У статті 7 КАС України закріплено, що якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії. У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.
Отже, звернення Верховного Суду до Конституційного Суду України з поданням щодо конституційності законів, інших правових актів, а також щодо офіційного тлумачення Конституції України супроводжується відповідною законодавчо визначеною процедурою. 
Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду.
З огляду на викладене, Суд не бере до уваги доводи щодо підстав відкриття касаційного провадження у даній категорії справ.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 272, 286, 333 КАС України Суд, - 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі №761/19377/20.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
Ж.М. Мельник-Томенко
А.В. Жук
Н.М. Мартинюк
Судді Верховного Суду