ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8734/20 Справа № 201/5420/20 	  	Головуючий у першій інстанції: Антонюк О.А. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 ,  ОСОБА_3 та  ОСОБА_4 до  ОСОБА_5 , треті особи:  ОСОБА_6 , Товариство з обмеженою відповідальністю “Вердикт Капітал”, про витребування майна із чужого незаконного володіння, – 
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2020 року відмовлено представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення (щляхом накладення арешту на житло) позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення судових витрат.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог заяви, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного. 
Встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись з позовом до відповідача ОСОБА_5 , в якому просять витребувати з незаконного володіння ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 на користь співласників - ОСОБА_1 власника 1/5 частки, ОСОБА_3 власника 2/5 частки, ОСОБА_6 власника 1/5 та ОСОБА_4 власника 1/5 частки. 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2020 року відкрито провадження у справі. 
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до місцевого суду заяву про забезпечення позову, обґрунтовуючи її тим, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду по справі, у зв`язку з тим, що спірне майно належить відповідачу на праві власності, а тому останній має реальну можливість у будь який час його реалізувати, а також існує ризик відчуження цього майна. У своїй заяві представник просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 . 
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.06.2020 року №211211245, власником квартири  АДРЕСА_1 є відповідач у справі -  ОСОБА_5 (а.с. 10-16).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується також накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. 
Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. 
Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. 
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
Процесуальний порядок арешту майна полягає у виявленні майна, його опису, опечатуванні та передачі його на зберігання. 
Заявником не обґрунтовано наявність підстав для обрання саме арешту, як виду забезпечення позову, враховуючи, що об`єкт нерухомого майна - квартира  АДРЕСА_1 , є житловим приміщенням. 
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги неспівмірність обраного позивачем виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, - місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на квартиру відповідача, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити. 
Колегія зауважує, що позивач не позбавлений можливості звернення до місцевого суду з іншої заявою про забезпечення його позову, з обранням виду забезпечення, який не створюватиме перешкод у користуванні житловим приміщенням. 
Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена у відповідності з вимогами процесуального закону, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 – залишити без задоволення. 
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2020 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий

Судді