ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ України
15 лютого 2021 року
м. Харків
Справа № 639/3000/20
Провадження № 22-ц/818/1293/21 
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Хорошевського О.М.
суддів - Бурлака І.В., Яцини В.Б.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ястребової Євгенії Богданівни на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2020 року, постановлене суддею Гаврилюком С.М. у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
УСТАНОВИВ:
У травні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом після уточнення якого просила розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 25.01.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 42; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства позивач з відповідачем не ведуть. Спорів майнового характеру та щодо місця проживання дітей наразі немає.
ОСОБА_2 вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. 
Окрім того, позивач зазначає, що відповідач ухиляється від покладеного на нього законом обов`язку утримувати своїх дітей, які проживають разом з позивачем. Вона сама за свої кошти купує для них одяг, взуття, харчування, іграшки та все необхідне для життя, навчання та їх розвитку, внаслідок чого її доходу не вистачає на утримання дітей.
Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 28 серпня 2019 року позов задоволено.
Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 , зареєстрований 25.01.2014 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 42.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з 18.05.2020 до досягнення найстаршою дитиною, ОСОБА_3 , повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати в частині стягнення з останнього аліментів та судового збору, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи та ухвалення рішення з порушенням норм процесуального права.
Скарга містить посилання на те, що ОСОБА_1 виконує обов`язки батька належним чином, а доводи позивачки не підтверджені доказами.
Крім того, в порушення процесуального закону судом першої інстанції не роз`єднано справу на два окремих провадження як просив у клопотанні ОСОБА_1 .
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За правилами до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Справа переглядається судом апеляційної інстанції в оскаржуваній частині щодо стягнення аліментів.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів незадовільного матеріального стану щоб унеможливлювало сплачувати аліменти на утримання своїх малолітніх дітей. 
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції.
25 січня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 25.01.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 6).
Батьками малолітніх  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сторони по справі, що підтверджується копіями свідоцтв про народження: серії НОМЕР_2 , виданого 25.07.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1336 (а.с. 8); серії НОМЕР_3 , виданого 09.11.2016 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1521 (а.с. 7) .
Доказів щодо надання матеріальної допомоги батьком матеріали справи не містять.
Ухвалу суду про відкриття провадження, позов з додатками отримано відповідачем особисто 26.08.2020 (а.с.50). 
Заявою від 14 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнав позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, а щодо позовних вимог про стягнення аліментів заявив бажання надати докази про надання матеріальної допомоги дітям та про виконання ним батьківських обов`язків (а.с. 52).
Однак, у встановлений строк та на час розгляду справи та ухвалення рішення 29.10.2020 року, тобто протягом 2 місяців жодних доказів в обґрунтування заперечень щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей суду відповідачем не надано.
У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Конституційний обов`язок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує  стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення.
При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, (ст. 181 СК України).
Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір на одну дитину не може бути менший ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Таким чином, розмір аліментів на дитину віком до 6 років не може бути меншим ніж 929,50 грн, а на дитину від 6 до 18 років - не менше 1159,00 грн.
Статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
У відповідності ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей (доход дитини набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю її потреби), відповідачем не надано.
Крім того, матеріали справи доказів того, що відповідач приймає участь у вихованні дітей та надає матеріальну допомогу добровільно не містять.
Надані докази до апеляційної скарги судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки за правилами ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Доказів неможливості надати докази до суду першої інстанції суду апеляційної інстанції не надано.
Також, судова колегія звертає увагу на те, що запити на отримання довідок та актів які додані до апеляційної скарги були замовлені та виготовлені після ухвалення рішення судом першої інстанції.
При визначенні розміру аліментів на утримання дитини та дружини, суд виходить принципу рівності обов`язку батьків утримувати неповнолітніх дітей, та з того, що відповідач є

працездатною особою, будь-яких даних стосовно наявності інших утриманців або інших аліментних зобов`язань, а також захворювань чи потреби в лікуванні відповідачем до суду надано не було.
Таким чином, судом першої інстанції законно та обґрунтовано задоволенні позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей. 
Що стосується посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права щодо не роз`єднання вимог у різні провадження судова колегія не приймає, оскільки це не і підставною для скасування законного та обґрунтованого рішення в оскаржуваній частині. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судова колегія не вбачає підстав для скасування судового рішення.
Керуючись ст.ст.1,2, 12, 13, 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - адвоката Ястребової Євгенії Богданівни залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку до Верховного суду не підлягає.
Головуючий                                                                      О.М. Хорошевський 

Судді:                                                                                  І.В. Бурлака

                                                                                          В.Б. Яцина
Повне текст постанови складено 15 лютого 2021 року.