ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 715/26/19
провадження № 51-5926км20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю: 
секретаря 
судового засідання                       ОСОБА_4 , 
прокурора                                       ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанцій, на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03 липня 2020 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 16 вересня 2020 року, постановлені у кримінальному провадженні за обвинуваченням 
ОСОБА_6 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та   жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 240 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03 липня 2020 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 240 КК, та виправдано на підставі пункту 3 частини 1 статті 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК).
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що він 15 вересня 2018 року о 12 год 00 хв, перебуваючи на березі річки Сірет у адміністративних межах села Петричанка Глибоцького району Чернівецької області, всупереч вимогам національного законодавства, не маючи дозвільних документів на проведення русло регулюючих робіт та видобування корисних копалин, умисно, попередньо домовившись з необізнаним про його злочинні дії громадянином ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом марки «Беларусь ЮМЗ 6КА», 1990 року випуску, незаконно здійснив видобування, шляхом знімання верхнього шару ґрунту, корисних копалин загальнодержавного значення, а саме піщано-гравійної суміші, у кількості 6 метрів кубічних із русла річки, з вмістом гравію 28,4 %. Того ж дня вищезазначену піщано-гравійну суміш ОСОБА_6 завантажив у кузов вантажного автомобіля марки «КАМАЗ-5511», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , залишивши транспортний засіб марки «Беларусь ЮМЗ 6КА» на місці вчинення злочину.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 16 вересня 2020 року вирок місцевого суду залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор не погоджується із судовими рішеннями, просить їх скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Обґрунтовуючи свої вимоги стверджує, що місцевий суд дійшов помилкових висновків про недопустимість протоколу огляду місця події від 15 вересня 2018 року оскільки обов`язковість залучення понятих для проведення цієї слідчої дії КПК не передбачено, а відтак і висновку експерта від 08 листопада 2018 року № 2-0977/18.
Як стверджує скаржник, безпідставним є рішення місцевого суду про відмову у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про відновлення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, а саме про допит свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та витребування інформації щодо складу мобільної групи працівників у Чернівецької області для їх подальшого  допиту.
Апеляційний суд, перевіряючи вирок місцевого суду, постановлений стосовно ОСОБА_6 , належним чином не перевірив доводів сторони обвинувачення, викладених у поданій апеляційній скарзі, та не задовольнив клопотання прокурора про повторний допит свідків у кримінальному провадженні, а відтак ухвала цього суду вимогам статей 404, 419 КПК не відповідає.
Зокрема, належно не спростовано тверджень прокурора про відсутність у матеріалах кримінального провадження чіткого звукозапису допиту свідків ОСОБА_10 та  ОСОБА_11 , показання яких покладено в основу виправдувального вироку суду.
Заперечень на касаційну скаргу від учасників судового провадження не надходило. 
Позиції учасників судового провадження 
Прокурор у судовому засіданні наполягала на задоволенні касаційної скарги, стверджувала про необґрунтованість висновків місцевого суду стосовно недопустимості доказів у кримінальному провадженні.
Інших учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило. 
Мотиви Суду 
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.   
Відповідно до статті 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Виходячи зі змісту вимог статті 370 КПК, відповідно до якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За встановлених фактичних обставин кримінального провадження, на підставі доказів, досліджених та оцінених з точки зору належності, допустимості та достовірності у судовому засіданні, місцевий суд дійшов висновку про невинуватість ОСОБА_6 через недоведеність в його діях складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 240 КК, а саме незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення. З викладеними у вироку суду висновками погодився і апеляційний суд.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, у ході судового розгляду місцевий суд встановив недопустимість протоколу огляду місця події від 15 вересня 2018 року та висновку експерта від 08 листопада 2018 року № 2-0977/18, на які посилалася сторона обвинувачення, як на обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Відповідно до частини 3 статті 214 КПК у невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду). При цьому за приписами абзацу другого частини 7 статті 223 КПК обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.
З протоколу огляду вбачається, що його складено за наслідками проведеного 15 вересня 2018 року огляду місця події, а саме ділянки у межах русла річки Сірет, з кар`єру якої було виявлено зразки гравійно – піщаної суміші для їх подальшого дослідження. Також у ході проведеної слідчої дії було оглянуто виявлений на початку дороги у лісопосадці транспортний засіб КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та проведено вилучення з кузова вищезазначеного автомобіля зразки гравійно – піщаної суміші.
Вказану слідчу дію, у ході якої було оглянуто, у тому числі транспортний засіб, який у розумінні статті 233 КПК є іншим володінням особи, було проведено за участю понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , допитаних під час провадження у суді першої інстанції, про що містяться відповідні підписи у протоколі.
Проте, у ході допиту вищезазначених осіб місцевий суд встановив, що  ОСОБА_11 , хоча і був залучений понятим для проведення огляду, від чого в судовому засіданні не відмовлявся, однак запевнив суд, що перебував на відстані близько 300 м від місця події, а тому моментів відбирання зразків на експертизу не бачив. Також повідомив, що інших понятих на місці огляду не було. Допитаний судом ОСОБА_12 стверджував, що участі у слідчій дії він не брав, понятим його не залучали, а підпис у протоколі огляду від 15 вересня 2018 року йому не належить. З огляду на викладене, суди дійшли до переконання про недопустимість протоколу огляду місця події внаслідок порушення встановленої процесуальної процедури, передбаченої частиною 7 статті 223 КПК, з чим погоджується і колегія суддів.
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини доктрини «плодів отруєного дерева», якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж (рішення у справах «Гефген проти Німеччини», «Шабельник проти України (№ 2)», «Яременко проти України (№ 2)»). Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.
А отже обґрунтованим є рішення про недопустимість висновку експерта від 08 листопада 2018 року № 2-0977/18, яким було надано експертну оцінку зразкам ґрунту, вилученим у ході слідчої дії, та його неналежність, оскільки, з огляду на надані свідками пояснення, встановити місце відібрання зразків, наданих на експертизу, достовірно неможливо.
Погоджується касаційний суд і з мотивами відхилення протоколу слідчого експерименту від 28 листопада 2018 року через його недопустимість. Питання про помилковість висновків у цій частині не порушувалося під час апеляційного провадження, не порушує його прокурор і у касаційній скарзі.
А тому за відсутності інших доказів у кримінальному провадженні, які би окремо чи у своїй сукупності доводили винуватість ОСОБА_6 поза розумнім сумнівом, місцевий суд обґрунтовано ухвалив виправдувальний вирок, з підстав, визначених пунктом 3 частини 1 статті 373 КПК.
Апеляційний суд, розглядаючи апеляційну скаргу прокурора за доводами, аналогічнимивикладеним у поданій касаційній скарзі, дотримуючись приписів статті 419 КПК, дійшов висновку про їх безпідставність, належним чином вмотивувавши прийняте рішення.
Зокрема, вмотивовано спростував суд твердження прокурора про безпідставне відхилення його клопотання про відновлення з`ясування обставин у кримінальному провадженні, внаслідок його невідповідності приписам частини 5 статті 364 КПК, ураховуючи, що викладені у ньому вимоги свідчать про перекладання обов`язків, сторони обвинувачення збирати докази та доводити обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені частиною 1 статті 91 КПК.
Доводи прокурора про неякісний звукозапис судового засідання у місцевому суді не може вважатися порушенням у розумінні пункту 7 частини 2 статті 412 КПК. Як встановленого у ході касаційного провадження, погана якість звука у деяких місцях запису не перешкодила судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення, враховуючи, що не ставить під сумнів достовірність показань допитаних свідків, не вказує на це і прокурор у поданій касаційній скарзі.
Не заслуговують на увагу і твердження про безпідставну відмову апеляційним судом у допиті свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , оскільки заявлене клопотання прокурор не обґрунтував, як того вимагає частина 3 статті 404 КПК, враховуючи, що питання про переоцінку доказів у поданій апеляційній скарзі стороною обвинувачення не порушувалося.
За встановлених обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни судових рішень за доводами прокурора, а тому у задоволенні його касаційної скарги слід відмовити.
 Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03 липня 2020 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 16 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанцій, – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3