П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/1981/20	
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької Н.В.
                                                -          Кравченка К.В.  
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суд від 12 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

27 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Херсонській області №812/03-16 від 24.02.2020 року про відрахування з пенсії позивача надміру отриманих коштів у розмірі 20% пенсії;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області повернути позивачу незаконно відраховані з пенсії кошти, починаючи з жовтня 2019 року, з нарахуванням 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України;
- зупинити виконання рішення ГУ ПФУ в Херсонській №812/03-16 від 24.02.2020р. про відрахування з пенсії позивача надміру отриманих коштів у розмірі 20% пенсії.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначила, що позивача повідомлено про наявність переплати пенсійних коштів за період з 01.11.2006 року по 31.08.2019 року в розмірі 25 937,47 грн., у зв`язку із чим, прийнято рішення про відрахування 20% розміру пенсії на погашення цієї переплати. Позивач стверджує, що нею не вчинено жодних порушень, а тому стягнення коштів з її пенсії є неправомірним. Вважає, що кошти, які вже було стягнуто підлягають поверненню із нарахуванням на цю суму пені, що визначається виходячи із розрахунку 120% річних облікової ставки Національного банку України.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що під час зустрічної перевірки встановлено, що суми заробітної плати, вказані у довідці від 20.10.2006 року №3786 за період з 01.01.1990 року по 31.12.1994 року, виданої ВАТ «Херсонський суднобудівний завод», не відповідають первинним документам, а саме, книзі про нарахування заробітної плати. За період з 01.11.2006 року по 31.08.2019 року переплата складає 25 937,47 грн. Наведене стало підставою для прийняття рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій №812/03-16 від 24.02.2020 року. З 01.03.2020 року з пенсії позивача розпочато відрахування у розмірі 20% пенсійних виплат. У подальшому на підставі заяви позивача, пенсійним органом прийнято рішення №9-Ф від 28.02.2020 року про утримання пенсії щомісячно у розмірі 200 грн. з 01.04.2020 року.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суд від 12 жовтня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 24.02.2020 року №44 (реєстраційний номер 812/03-16), від 28.02.2020 року №67 (реєстраційний номер 9-Ф) про утримання надміру виплачених сум пенсій з ОСОБА_1 . В задоволенні іншої частини вимог відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права та неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення для справи, суд не надав належної оцінки викладеним доводам, що призвело до неправильного вирішення справи. 
Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав. 

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області з 07.06.1999 року та отримує пенсію за віком на пільгових умовах, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З 01.11.2006 року Головним управлінням проведено перерахунок пенсії позивача на підставі наданої нею довідки про заробітну плату за період з 01.01.1990 року по 31.12.1994 року від 20.10.2006 року №3786, виданою ВАТ «Херсонський суднобудівний завод».
У подальшому при проведенні зустрічної перевірки документів, наданих позивачем для перерахунку пенсії встановлено, що зазначені в довідці від 20.10.2006 року №3786 суми заробітку, не відповідають первинним документам (книга про нарахування заробітної плати).
13.05.2019 року ПАТ «Херсонський суднобудівний завод» видано нову довідку про заробітну плату від 13.05.2019 року №757/14-406 за період роботи з 01.01.1990 року по 31.12.1994 року, на підставі якої проведено перерахунок пенсії позивача.
За наведених обставин, за період з 01.11.2006 року по 31.08.2019 року обчислена переплата пенсійних коштів, яка згідно довідки відділу з питань виплати пенсій №1 ГУ ПФУ в Херсонській області від 11.01.2020 року №93/01102 склала 25 937,47 грн.
Рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області від 24.02.2020 року №44 (реєстраційний номер 812/03-16) вирішено, що у разі ненадходження від позивача коштів протягом місяця з дня його повідомлення про прийняття цього рішення, утримувати переплату в розмірі 20% з пенсії щомісячно, починаючи з 01.03.2020 року до повного погашення.
На підстави заяви позивача від 28.02.2020 року про утримання наявної переплати по 200 грн. щомісячно до повного відшкодування, рішенням ГУ ПФУ від 28.02.2020 року №67 (реєстраційний номер 9-Ф) вирішено утримувати з пенсії ОСОБА_1 суму залишку переплати (25454,74 грн.) по 200 грн. щомісячно починаючи з 01.04.2020 року.
Позивач заперечує проти наведеної позиції відповідача, оскільки ним не вчинено порушення пенсійного законодавства, як наслідок відсутні правові підстави для стягнення пенсійних коштів. Також вважає, що стягнуті суми з його пенсії мають бути повернуті пенсійним органом із нарахуванням 120% річних облікової ставки Національного банку України.
Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.
ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відповідно до статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-XII) органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Статтею 103 Закону № 1788-XII передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.
Проаналізувавши вищенаведені правові норми суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника. При цьому, порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений статтею 50 Закону № 1058-IV та статтею 103 Закону №1788-ХІІ, за правилами яких суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ПФУ чи в судовому порядку (не більше як 20 % пенсії). Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону № 1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.
Таким чином, відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - у разі неповідомлення органу пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, а також страхувальники - внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.
Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.
Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 квітня 2020 року у справі № 489/2351/16-а.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що з 01.11.2006 року Головним управлінням проведено перерахунок пенсії позивача на підставі наданої нею довідки про заробітну плату за період з 01.01.1990 року. по 31.12.1994 року від 20.10.2006 року №3786, виданою ВАТ «Херсонський суднобудівний завод».
При проведенні зустрічної перевірки документів, наданих позивачем для перерахунку пенсії встановлено, що зазначені в довідці від 20.10.2006 року №3786 суми заробітку, не відповідають первинним документам (книга про нарахування заробітної плати).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в ході розгляду справи відповідачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів в підтвердження умислу позивача на подання завідомо недостовірних даних, які стали підставою перерахунку пенсії.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).
Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, «inter alia», санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), пункту 74).
Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункту 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), № 32457/05, пункту 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), № 35298/04, пункту 67).
Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.
Тобто, суб`єктом владних повноважень не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б встановити достовірність поданих документів при проведенні перерахунку пенсії з більшого стажу та заробітку.
Таким чином, враховуючи наведене та приймаючи до уваги відсутність встановленого факту зловживання з боку пенсіонера при перерахунку пенсії, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Херсонській області №812/03-16 від 24.02.2020 року про відрахування з пенсії позивача надміру отриманих коштів у розмірі 20% пенсії.
Щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області повернути позивачу незаконно відраховані з пенсії кошти, починаючи з жовтня 2019 року, з нарахуванням 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Так, судами встановлено, що питання відрахування 20% пенсії позивача, які мають бути повернуті як безпідставно стягнуті, врегульовано ч. 3 ст. 107 Закону № 1058-IV, за змістом якої, суми коштів, безпідставно стягнені органами Пенсійного фонду з юридичних і фізичних осіб, підлягають поверненню в триденний строк із дня прийняття рішення виконавчим органом Пенсійного фонду або судом про безпідставність їх стягнення, з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.
Виходячи з наведеного, дії по поверненню коштів мають бути вчинені відповідачем після прийняття судом або виконавчим органом Пенсійного фонду рішення про безпідставність їх стягнення в триденний строк.
Із урахуванням того, що в частині повернення коштів права позивача ще не порушено, а підстави вважати, що відповідач не виконає вимоги ч. 3 ст. 107 Закону № 1058-IV у позасудовому порядку відсутні, вимога щодо зобов`язання повернути кошти із нарахуванням 120% річних є передчасною і задоволенню не підлягає.
Щодо вимоги про зупинення виконання рішення про стягнення коштів колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні в цій частині, оскільки суди дійшли висновку про протиправність прийнятого рішення та його скасування, що тягне за собою зупинення його виконання.
Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, - 
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суд від 12 жовтня 2020 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Кравченко К.В.   Вербицька Н.В.