П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

2лютого 2021 року                                                                        місто Київ
 
справа № 372/1588/19
апеляційне провадження № 22-ц/824/470/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого Головачова Я.В.,
суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,
за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області у складі судді Потабенко Л.В. від 30 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Обухівський районний підрозділ приватного акціонерного товариства "Київобленерго", про відшкодування майнової та моральної шкоди,  
 
в с т а н о в и в :
 
У травні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що їй та відповідачу належить на праві спільної часткової власності будинок АДРЕСА_1 .
14 травня 2016 року приблизно о 2 годині  ночі в частині будинку ОСОБА_1 сталося загорання, внаслідок чого позивачу спричинено майнову шкоду в розмірі         206 160 грн.
Ймовірною причиною пожежі стало коротке замикання електромережі в веранді будинку, при цьому на момент пожежі, відповідач був відключений від електропостачання, і використовував незаконне підключення протягом декількох років, факт чого встановлений рішеннями Обухівського районного суду Київської області, яким стягнуто з відповідача збитки, що завдані внаслідок порушення правил користування електричною енергією для населення. 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила суд стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду в розмірі 209 760 грн. та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.
Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30 січня         2020 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 209 760 грн. та судові витрати в розмірі 2 506 грн. 70 коп., а всього 212 266 грн. 70 коп. В іншій частині позову відмовлено.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 13 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Скаржник зазначає, що суд дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності підстав для стягнення майнової шкоди, оскільки єдиним доказом щодо причини
виникнення загоряння є акт про пожежу, де вказано ймовірну причину її виникнення, при цьому коротке замикання не свідчить про винні дії відповідача; факт відключення відповідача від енергопостачання унеможливлює коротке замикання електрики в її частині будинку; висновок про вартість проведення відновлювального ремонту є неналежним доказом вартості майнових збитків, оскільки відповідач не отримувала повідомлення про проведення огляду, більше того будинок взагалі не оглядався експертом; судом не було належним чином повідомлено відповідача про розгляд справи.  
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зазначає, що відповідач свідомо не отримувала повістки про виклик до суду, оскільки вони направлялись за її місцем реєстрації і у апеляційній скарзі вона сама підтверджує факт постійного проживання за місцем реєстрації. Зазначає, що суд першої інстанції належно оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та правильно дійшов висновку щодо вини ОСОБА_1 у виникненні пожежі та завдання позивачу майнової шкоди. 
Обухівський районний підрозділ ПрАТ "Київобленерго" відзив на апеляційну скаргу не подавав.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в них підстав.
Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що судом першої інстанції ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Представник Обухівського районного підрозділу ПрАТ "Київобленерго" в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи товариство повідомлено належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка представника Обухівського районного підрозділу ПрАТ "Київобленерго" не перешкоджає розгляду справи.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні моральної шкоди сторонами не оскаржується, а тому в силу статті 367 ЦПК України колегією суддів не перевіряється.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом установлено, що  ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві власності належить по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1 .
Між попередніми співвласниками вказаного житлового будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , після смерті яких сторони успадкували право власності по 1/2 частині будинку, було укладено договір про порядок користування житловим будинком від 15 серпня 1987 року, яким встановлено порядок користування будинком, а саме: до         ОСОБА_3 переходить частина будинку, яка складається з двох житлових кімнат позначених на плані цифрами1-2 площею 12,5 кв.м та 1-2 площею 8,3 кв.м., прихожа 1-І площею 17 кв.м., кухня 1-5 площею 8,7 кв.м., веранда площею 16,4 кв.м., 1/2 частина сараю, 1/2 частина погребу; до ОСОБА_5 - частина будинку, яка складається з двох житлових кімнат позначених на плані цифрами 1-3 площею 14 кв.м. та 1-4 площею 22,3 кв.м., веранда 1-7 площею 4,3 кв.м., кухня 1-5 площею 8,7 кв.м., комора 1-8 площею 4,5 кв.м., веранда 1-7 площею 4,3 кв.м., 1/2 частина сараю, 1/2 частина погребу.
Успадкувавши по 1/2 частині житлового будинкусторони дотримуються зазначеного вище порядку.
Рішеннями Обухівського районного суду Київської області від 13 травня 2014 року, від 25 червня 2014 року та від 7 липня 2017 року встановлено факти порушення        ОСОБА_1 під час використання електричної енергії у будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , Правил користування електричною енергією для населення, що виявилося у самовільному підключенні електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі ПАТ "Київобленерго" за
відсутності договірних відносин та відповідних засобів обліку електричної енергії, яка споживалась невизначений час, не обліковувалась та не оплачувалась ОСОБА_1 .
Актом про пожежу, складеного 18 травня 2016 року, встановлено, що 14 травня 2016 приблизно о 2 годині ночі у належній ОСОБА_1 частині будинку сталося загорання, внаслідок чого житловий будинок зазнав суттєвих пошкоджень внаслідок дії на нього вогню, диму, копоті та води під час гасіння пожежі. Ймовірною причиною пожежі вказано коротке замикання електромережі будинку. Пожежею знищено: веранду будинку по всій площі, речі домашнього вжитку; пошкоджено: покриття та перекриття будинку, внутрішнє оздоблення стін, віконні рами, речі домашнього вжитку та встановлено, що прямі орієнтовні збитки від пожежі становлять 20 000 грн., а побічні орієнтовні збитки становлять 40 180 грн.
Згідно висновку про вартість проведення відновлювального ремонту ТОВ "Агентство експертної оцінки України" ринкова вартість проведення відновлювального ремонту будинку  АДРЕСА_1 становить 206 160 грн.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 , будучи власником 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 , не виконала свого обов`язку із забезпечення належного технічного стану електромережі власної частини будинку та її безпечної експлуатації енергетичних установок, внаслідок чого 14 травня 2016 року відбулося загорання в належній відповідачу частині будинку, що спричинило майнову шкоду позивачу в розмірі 206 160 грн. 
Проте з таким висновком суду погодитися не можна.
Положенням частини 1 статті 319 ЦК України декларовано право власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.
При цьому, відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Однією з підстав виникнення зобов`язання є завдання майнової (матеріальної) шкоди та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України).
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22 Цивільного кодексу України).
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачені статтею 1166 ЦК України, частиною першою якої встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача;г) вина.
Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду (стаття 22 ЦК України).
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При
цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.
Звертаючись до суд з указаним позовом, ОСОБА_3 , як на підставу своїх позовних вимог, посилалась на те, що ОСОБА_1 самовільно було підключено електроенергію у її частині будинку, внаслідок чого сталось коротке замикання і відповідно пожежа.
Як убачається з матеріалів справи, ПАТ "Київобленерго" у своєму листі від 19 квітня 2019 року № 866/317 повідомляє, що у період з 2016 року по 2019 рік між ОСОБА_1 , як власницею частини будинку АДРЕСА_1 , та ПАТ "Київобленерго" були відсутні договірні відносини щодо постачання електричної енергії. Разом з цим, 13 березня 2017 року працівниками товариства виявлено порушення правил користування електричною енергією для населення, шляхом самовільного підключення вказаного будинку до електричної мережі. 
З наведеного слідує, що станом на момент виникнення пожежі у будинку (травень 2016 року) відсутні відомості щодо підключення частини будинку ОСОБА_1 до електромережі.
Згідно акту про пожежу від 18 травня 2016 року, звіту про причини виникнення пожежі (том 1 а.с.160) ймовірною причиною пожежі вказано коротке замикання електромережі будинку.
З указаних документів неможливо точно встановити причину виникнення пожежі та винну у ній особу, зокрема внаслідок яких дій відбулося загорання. Висновку пожежно-технічноїекспертизи щодо причин виникнення загорання матеріали справи не містять.   
Як вже зазначалося, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи доказу у їх сукупності, колегія суддів вважає, що такі обов`язкові елементи деліктної відповідальності у спірних правовідносинах як протиправна поведінка відповідача, причинний зв`язок між шкодою та її протиправною поведінкою, вина, - відсутні, а тому висновок суду щодо наявності підстав для покладення майнової відповідальності за виникнення пожежі на ОСОБА_1 є помилковим та ґрунтується на припущеннях.
Крім того, згідно з пунктом 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Як вбачається із матеріалів справи, апелянт не була повідомлена про час та місце розгляду справи у суді першої інстанції, про що вона зазначає в апеляційній скарзі.
Зазначена обставина підтверджується відсутністю в матеріалах справи доказів отримання ОСОБА_1 судових повісток про розгляд справи. При цьому конверти, які були повернуті на адресу суду першої інстанції із зазначенням причини невручення "за закінченням строку збергінання" не можна вважати належним повідомленням про дату, час і місце засідання суду.
Оскільки у матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення           ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи у суді першої інстанції, а рішення суду ухвалене за  її відсутності, на що посилається скаржник у своїй апеляційній скарзі, то ця
обставина є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
Оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено факту завдання позивачу шкоди внаслідок дій відповідача, відсутні підстави для надання оцінку доводам апеляційної скарги щодо розміру завданої майнової шкоди, визначеної висновком експертизи про вартість проведення відновлювального ремонту ТОВ "Агентство експертної оцінки України".
За таких обставин колегія суддів вважає, що судом ухвалено рішення про часткове задоволення позову через неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 .
Згідно з пунктом 2 частини 2, частини 13 статті 141 ЦПК України судові витрати пов`язані із розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Ураховуючи викладене, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 180 грн. 45 коп. (судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення в розмірі 420 грн. 40 коп. + судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 760 грн. 05 коп.).
При цьому понесені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі        10 000 грн. відшкодуванню не підлягають, оскільки скаржником не додано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
                
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.
Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 січня 2020 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Обухівський районний підрозділ приватного акціонерного товариства "Київобленерго", про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4 180 грн. 45 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 12 лютого 2021 року.

Головуючий                                                                                      

 
Судді: