КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                               
справа № 363/769/16-ц                                                 Головуючий у 1 інстанції: Рудюк О.Д.
провадження №22-ц/824/1310/2021                                         Суддя-доповідач: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
13 січня 2021 року                                                                          м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Олійника В.І., 
суддів: Кулікової С.В., Желепи О.В.,
при секретарі: Панчошній К.О.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 27 серпня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
 
в с т а н о в и в :
 
В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором №001-2914/840-202 від 25.09.2007 року станом на 02.02.2016 року в сумі 210 522,37 доларів США.
Крім того, представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, кадастровий номер 3221886001:02:087:0151, що розташована за адресою: АДРЕСА_3.
Заяву обґрунтовував тим, що іпотекодавцем допущено порушення умов договору іпотеки, а відсутність заборони на нерухоме майно відповідача може призвести до його відчуження, що може унеможливити виконання рішення суду у повному обсязі.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27 серпня 2020 року в задоволенні заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ «Універсал Банк»з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким задовольнити в повному обсязі заяву про забезпечення позову.
Скарга обґрунтовувана тим, що судом першої інстанції проігноровано те не в повній мірі досліджено доводи, викладені в заяві про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що призвело до постановлення ухвали з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача не доведено та не надано належних і допустимих доказів, що існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому відсутні підстави для накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер 3221886001:02:087:0151, що розташована за адресою: АДРЕСА_3.
Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії.
За п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Згідно з п.6 зазначеної Постанови особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.
Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №001-2941/840-202 від 25.09.2007 року, укладеного між ВАТ «Банк Універсальний» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник), а саме п.1.3. цільове призначення кредиту, на придбання нерухомості, а саме: земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, село Нові Петрівці, масив «Піонер», загальною площею 0,0528 га та чотирикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 124,40 кв.м. і житловою площею 76,5 кв.м.
Також, згідно договору іпотеки від 25.09.2007 року, укладеного між ВАТ «Банк Універсальний» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (позичальник, іпотекодавець, боржник), у зв`язку з посвідченням цього договору іпотеки накладено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_2 та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, які належать ОСОБА_1 , до припинення чи розірвання договору.
Таким чином, враховуючи позовні вимоги АТ «Універсал Банк» про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором №001-2914/840-202 від 25.09.2007 року станом на 02.02.2016 року в сумі 210 522,37 доларів США, та беручи до уваги обґрунтування заяви про забезпечення позову, а саме, твердження представника позивача, що земельна ділянка виведена з реєстру іпотек та єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, однак доказів, що земельну ділянку виведено з реєстру іпотек та єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна суду не надано.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що представником позивача не доведено та не надано належних і допустимих доказів, що існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому відсутні підстави для накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер 3221886001:02:087:0151, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги  АТ «Універсал Банк» та залишення без змін ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 27 серпня 2020 року.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд,-
 
            п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.
Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 27 серпня 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 15 січня 2021 року.
 
Суддя-доповідач:  
Судді: