ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 січня 2021 року 	 	справа № 160/20/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І.,     
за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі  апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року у справі № 160/20/20                          (суддя Верба І.О., повний текст рішення складено 15.07.2020р.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Діпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю № ДН3019/262/АВ/ТД-ФС/644 від 20.12.2019р..
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року адміністративний позов позивача було задоволено, визнано протиправною та скасовано оскаржену постанову про накладення штрафу. 
З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежну оцінку судом доказів, що надавалися відповідачем на підтвердження правомірності накладення штрафу на позивача за порушення законодавства про працю, відповідач просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що під час інспекційного відвідування  ФОП ОСОБА_2 було виявлено фактичний допуск до роботи фізичних осіб, які працювали у ФОП ОСОБА_1 без укладення з ними трудового договору та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, чим порушено вимоги ч.1 ст.21, ч.1, ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України. З огляду на виявлене порушення вимог трудового законодавства, відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, винесено постанову про накладення штрафу.
Позивач надіслав письмовий відзив на апеляційну скаргу. У відзиві стверджує, що погоджується з висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення.  
В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, наполягав на задоволенні скарги.
Представник позивача у судовому засіданні просила залишити скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
          З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 був зареєстрований фізичною особою-підприємцем 30.06.2016, а підприємницьку діяльність припинив 10.12.2019 (т.1 а.с.76-77, 80-81).
01.07.2019 між ОСОБА_3 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір оренди нежитлового приміщення №  2, за умовами якого орендар прийняв у строкове платне користування для виробничої мети приміщення площею 500 м.кв. за адресою АДРЕСА_1 , перший поверх (т.1 а.с.69-71).
09.10.2019 заступник начальника відділу Павло Носач надав керівництву Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області службову записку про виявлення під час інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 12.09.2019 за адресою АДРЕСА_1 , фізичну особу ОСОБА_4 , який виконував роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Підприємцем не підтверджено оформлення трудових відносин з ОСОБА_4 , що вказує на приховані трудові відносини (т.1 а.с.110). 
10.10.2019 наказом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області у зв`язку із отриманням службової записки, наказано провести у період з 15.10.2019 до 18.10.2019 інспекційне відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за місцезнаходженням АДРЕСА_2 ; місце здійснення діяльності АДРЕСА_1 (т.1 а.с.108).
10.10.2019 видано направлення на проведення інспекційного відвідування головним державним-інспекторам Клімчук Олександру Вікторовичу, Дудник Ользі Миколаївні (т.1 а.с.17-18, 106).
13.10.2019 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 сформовано запит щодо надання інформації у строк до 09:00 16.10.2019 (а.с.19-20).
У період з 15.10.2019 по 18.10.2020 Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_2 , за результатами якого 18.10.2019 складений акт №   ДН3019/262/АВ (т.1 а.с.21-32, т.2 а.с.129-135). До акта додано відеозаписи IMG-5004, IMG-5012, IMG-5015, IMG-5016, IMG-5017, IMG-5022, IMG-5025, IMG-5026, IMG-5029, що були зроблені 12.09.19 (т.1 а.с.111).
В акті інспекційного відвідування наведено опис виявленого порушення. Так, при інспекційному відвідуванні 12.09.2019 ФОП ОСОБА_2 було виявлено на подвір`ї за процесом праці двох різноробочих ФОП ОСОБА_1 , з якими не було укладено трудові відносини шляхом виданням наказу та повідомлення територіального органу ДФС. Також, зі слів провідного бухгалтера ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_5 було встановлено, що з нею також не було укладено трудовий договір. Під час інспекційного відвідування, ФОП ОСОБА_1 було надано наказ № 13-к від 12.09.2019 про прийняття на постійну роботу з 13.09.2019 провідного бухгалтера ОСОБА_5 з випробувальним терміном 1 місяць. Також, було надано повідомлення від 12.09.2019 територіального органу ДФС про прийняття ОСОБА_5 на роботу з 13.09.2019 та квитанція № 2 від 12.09.2019 до повідомлення про прийняття працівника на роботу, в якій зазначено час прийняття пакету 12.09.2019 о 14 годині 39 хвилин, що свідчить про допуск до роботи працівника до видання наказу та повідомлення територіального органу ДФС. Крім того, виявлено, що у вересні 2019 року було укладено цивільно-правовий договір № 9 від 05.09.2019 між фізичною особою ОСОБА_4 (виконавець) з ФОП ОСОБА_1 (замовник). Термін дії цього договору було встановлено з 05.09.2019  та його дія до моменту виконання сторонами обов`язків. Згідно умов цивільно-правового договору, предметом договору є зобов`язання виконувати замовнику роботи різноробочого, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи. Фактично трудові відносини з ОСОБА_4 були укладені в процесі інспекційного відвідування 15.10.2019 за наказом № 17-к від 15.10.2019 та згідно повідомлення територіального органу ДФС про прийняття працівника на роботу з 15.10.2019 з допуском до роботи 15.10.2019, але, не було надано квитанцію про повідомлення ДФС, в якій повинно бути зазначено дату та час такого повідомлення, що також підтверджує допуск працівника до роботи до видання наказу та повідомлення територіального органу ДФС.
Також, в ході інспекційного відвідування було виявлено працівника ФОП ОСОБА_1 . ОСОБА_6 , який виконував в столярній майстерні трудові обов`язки маляра з фарбування столярних виробів - відеофайл ІМG 5022 ІМG 5026..  16.10.2019 ФОП ОСОБА_1 був наданий цивільно-правовий договір від 01.10.2019 між фізичною особою ОСОБА_6 (виконавець) з ФОП ОСОБА_1 (замовник). Термін дії договору встановлено з 01.10.2019 і до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань, тобто за цим договором не встановлено конкретний термін виконання робіт. Згідно умов цивільно-правового договору, предметом договору є зобов`язання виконувати замовнику роботу по фарбуванню дверного блоку об`єкт КП Сансервіс, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи. Інспектором зроблено висновки, що фізичними особами ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виконувалися  роботи маляра та різноробочого; предметом укладених договорів з фізичними особами є процес праці, а не її кінцевий результат. 
Фактично ФОП ОСОБА_1 порушено ч.3 ст. 24 КЗпП України в частині допуску ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 до роботи без оформлення трудового договору оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України” та свідчить про фактичний допуск 4 працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
Не погодившись із висновком акта інспекційного відвідування позивачем 23.10.2019 були подані заперечення (а.с.40-45).
28.10.2019 інспектором Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області видано припис № ДН3019/262/АВ/П, вручений підприємцю нарочно 31.10.2019, направлений поштою із відповіддю на заперечення 28.10.2019 поштовим зв`язком                 (т.1 а.с.56-58, 109).
20.12.2019 першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, за результатами розгляду справи, на підставі акта інспекційного відвідування від 18.10.2019, прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН3019/262/АВ/ТД-ФС/644, якою на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 на підставі абзацу 2 частини другої статті 265 КЗпП України накладено штраф у розмірі 500760 грн (т.1 а.с.33-39).
Вважаючи постанову про накладення штрафу протиправною, позивач звернувся               до суду з позовом про її скасування.
Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив, дійшовши висновку про відсутність в діях позивача порушень вимог ч.1 ст.21 та ч.1, 3 ст.24 КЗпП України, та як наслідок, безпідставність накладення штрафу.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.
Частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Визначення трудового договору міститься у статті 21 КЗпП України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
За приписами статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
За змістом статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення", визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (далі - Порядок № 509).
Позивача притягнуто до відповідальності з накладенням штрафу за те, що у 2019р. фізичні особи ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 були допущені до роботи без укладання трудових договорів в порушення вимог ч.1, 3 ст.24 КЗпП України.
Визначальним для вирішення спірних правовідносин у цій справі є встановлення наявності ознак трудових правовідносин ФОП ОСОБА_1 з зазначеними у акті інспекційного відвідування фізичними особами.
Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Як встановлено судом, 12.12.2019 ОСОБА_5 подала ФОП ОСОБА_1 заяву про прийняття на посаду провідного бухгалтера з 13.09.2019. 
12.09.2019 видано наказ № 13-к про прийняття заявника на постійну роботу укладено трудовий договір № 7 (т.1 а.с.179-180, 200-202, т.2 а.с.56-57, 94-96, 116). ФОП ОСОБА_1 того ж дня сформовано та направлено органу доходів і зборів повідомлення про прийняття на роботу з 13.09.2019 згідно наказу від 12.09.2019 №  13-к ОСОБА_5 (т.1 а.с.63, 242, т.2 а.с.58-59).
Позивачем було надано особову картку працівника ОСОБА_5 , працевлаштованої згідно наказу від 12.09.2019 провідним бухгалтером (а.с.47, 169), надано табелі обліку робочого часу за вересень та жовтень 2019, в яких відображено роботу ОСОБА_5 з 13.09.2019 (т.1 а.с.148, 225).  Трудовий договір зареєстрований в журналі реєстрації трудових договорів за № 7 12.09.2019, журналі реєстрації наказів (т.1 а.с.155-156).
09.09.2019 між ОСОБА_4 (виконавець) та ФОП ОСОБА_1 (замовник) укладено цивільно-правовий договір № 9, за умовами якого виконавець зобов`язується виконати замовнику роботу різноробочого з 05.09.2019 до 30.09.2019, вартість робіт 5 325 грн, виконавець самостійно виконує роботу. Замовник забезпечує виконавця матеріалом та обладнання для виконання робіт (т.1 а.с.74, 163, т.2 а.с.64, 90).
30.09.2019 складено акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1, згідно із яким виконавець ОСОБА_4 виконав для замовника ФОП ОСОБА_1 роботи по прибиранню території площею 50 кв.м за ціною 106,50 грн, на загальну суму 5 325 грн  (т.2 а.с.65). Згідно із розрахунковою відомістю замовником на суму 5 325 грн. нараховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 958,50 грн, військовий збір у розмірі 79,88 грн, разом утримано            1 038,28 грн, виплачено 4 286,63 грн, нараховано єдиний внесок за ставкою 22% у розмірі  1 171,50 грн (т.2 а.с.66). 
15.10.2019 ОСОБА_4 подав ФОП ОСОБА_1 заяву про прийняття на посаду двірника з 15.10.2019. Того ж дня видано наказ № 17-к про прийняття заявника на постійну роботу, укладено з ним трудовий договір № 8 (т.1 а.с.173-174, 196-199, т.2 а.с.67-69, 92-93, 112), сформовано органу доходів і зборів повідомлення про прийняття на роботу ОСОБА_4 (т.1 а.с.68, 231).
Трудовий договір зареєстрований в журналі реєстрації трудових договорів за № 8 від 15.10.2019, журналі реєстрації наказів (т.1 а.с.155-156). Позивачем надано особову картку працівника ОСОБА_4 , працевлаштованого згідно наказу від 15.10.2019 двірником, табель обліку робочого часу за жовтень 2019, в якому відображено роботу ОСОБА_4 з 15.10.2019 (а.с.46, 172, 225).
Також 01.10.2019 між ОСОБА_6 (виконавець) та ФОП ОСОБА_1 (замовник) укладено цивільно-правовий договір, за умовами якого виконавець зобов`язався виконати замовнику роботу по фарбуванн дверного блоку об`єкта                                   КП Сантехсервіс. Вартість робіт складає 250 грн, виконавець самостійно виконує роботу, замовник забезпечує виконавця матеріалом та обладнання для виконання робіт (т.1 а.с.72-73, 164-165, т.2 а.с.60-61, 91).
18.10.2019 складений акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1, згідно із яким виконавець ОСОБА_6 виконав для замовника ФОП ОСОБА_1 роботи по фарбуванню дверного блоку в кількості 1 шт., вартість робіт 250 грн (т.2 а.с.62). Згідно із розрахунковою відомістю замовником на суму 250 грн нараховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 45 грн, військовий збір у розмірі 3,75 грн, разом утримано 48,75 грн, виплачено 201,25 грн, нараховано єдиний внесок за ставкою 22% у розмірі 55 грн (т.2 а.с.63). 
Щодо обставин виконання робіт ОСОБА_7 . Судом було допитано свідка ОСОБА_3 , який повідомив, що ОСОБА_7 саме йому у день здійснення інспекційного відвідування допомагав прибирати територію, а до діяльності ФОП. ОСОБА_8 останній відношення не мав. 
З матеріалів справи вбачається, що 12.09.2019 під час проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , не відбирались письмові пояснення та не запитувались документи для встановлення осіб. Позивач орендує частину приміщень за адресою АДРЕСА_1 (т.1 а.с.69-71), а інспекційне відвідування згідно акту проведено за адресою АДРЕСА_2 . В направленні на проведення інспекційного відвідування невірно визначено місце здійснення ФОП ОСОБА_1 діяльності за адресою АДРЕСА_1 (т.1 а.с.17-18).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в діях позивача відсутні порушення вимог трудового законодавства. 
Так, доводи відповідача, що ОСОБА_5 працювала у підприємця до 12.09.2019 без оформлення трудового договору належними та допустимими доказами не підтверджено, відповідні пояснення у ОСОБА_5 не відбирались. Присутність 12.09.2019 ОСОБА_5 , її пояснення щодо роботи перший місяць за цивільним договором згідно відомостей іншого відвідування, які не надані суду, без отримання примірника такого договору, без встановлення періоду роботи, який відповідач визначає як порушення, не може свідчити про допущення порушення статті 24 КЗпП України позивачем.   
Стосовно ОСОБА_4 .. За договором від 09.09.2019 виконавець ОСОБА_9 виконав роботи по прибиранню території площею 50 кв.м, що підтверджено актом від 30.09.2019, іншої роботи, яка би свідчила про включення виконавця в організаційну структуру роботи підприємця, судом не встановлено, матеріалами перевірки не підтверджено. Під час інспекційного відвідування пояснення у ОСОБА_4 не відбирались. Тобто, фактично за договором від 09.09.2019 виконавець виконав один вид чітко визначеної послуги (роботи), у зв`язку із чим ознаки трудових правовідносин у період до 15.10.2019 матеріалами справи та інспекційного відвідування не підтверджуються. 
Щодо ОСОБА_6 .. Виконавець за умовами цивільно-правової угоди виконав замовнику роботу по фарбуванню дверного блоку, виконання вказаного обсягу роботи підтверджено актом № 1 від 18.10.2019. Матеріалами інспекційного відвідування та матеріалами справи не підтверджено виконання іншого виду робіт, у зв`язку із чим роботи носять разовий характер та чітко визначений обсяг. Тому, доводи відповідача про допуск до роботи ОСОБА_6 без оформлення трудових відносин, як допущене позивачем порушення, є необґрунтованими. 
Доводи ж відповідача про допущення ФОП ОСОБА_1 порушень у формі неоформлення із ОСОБА_7 трудових відносин взагалі є безпідставними.
Твердження відповідача про постійний характер процесу роботи вказаних вище фізичних осіб не підтверджено належними та допустимими доказами. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржена позивачем постанова про накладення штрафу за порушення вимог трудового законодавства є протиправною та підлягала скасуванню.
Доводи, наведені у апеляційній скарзі відповідача, не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції, а тому рішення суду першої інстанції у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року у справі № 160/20/20 - залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак