ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року	Львів	Справа № 569/12455/20 пров. № А/857/15990/20	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.
при секретарі судового засідання:                Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28.10.2020 року (рішення ухвалене у м. Рівне судом у складі головуючого судді Бучко Т.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-
                                                    ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 1 батальйону 1 роти УПП в Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Самсонюка Р.Я., Департаменту патрульної поліції, в якому просить поновити пропущений строк оскарження постанови від 12 липня 2020 року серії ЕАМ № 2814997 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 та ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу 425 грн, скасувати постанову інспектора 1 батальйону 1 роти УПП в Рівненській області лейтенанта поліції Самсонюка Р.Я. та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що постанова серії ЕАМ № 2814997 винесена з суттєвим порушенням вимог чинного законодавства. Лейтенант поліції Самсонюк Р.Я., розпочавши розгляд справи, не представився, зазначивши лише, що він є особою, уповноваженою розглядати справу. Далі відбувалася дискусія між водієм та інспектором щодо наявності порушення правил дорожнього руху, а не розгляд справи. Постанова всупереч вимогам ст.285 КУпАП не булла оголошена негайно після закінчення розгляду справи, тому ОСОБА_1 відмовився від її отримання на місці. Копія постанови йому надійшла поштою. В отриманій постанові, яка складена в електронніц формі у вигляді стрічки і роздрукована за допомогою спеціального технічного пристрою, внесено від руки кульковою ручкою ще посилання на «ч.1 ст.122 згідно ч.2 ст.36». Просив позов задоволити.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28.10.2020 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 12 липня 2020 року інспектором Управління патрульної поліції в Рівненській області Самсонюком Р.Я. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2814997, якою позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 та ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, що 12 липня 2020 року о 17 год. 05 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку на перехресті вул.Сагайдачного та вул.Полуботка в м.Рівне, чим порушив п.15.9ґ Правил дорожнього руху України, та не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1.г ПДР України.
Згідно з частиною 1 статті 126 КУпАП адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).
Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки.
Згідно ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу, якими, зокрема, вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» №3353 від 30 червня 1993 року встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями).
Згідно п.2.1.г ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат “Зелена картка”) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Відповідно до п.2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен пред`явити для перевірки документи, зазначені у п.2.1 ПДР України.
Згідно п.15.9.г ПДР України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.
Апеляційним судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач зупинився на перехресті та не надав для огляду поліцейському страховий поліс. Даний факт вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, не заперечує і сам позивач.
Статтею 72 КАС України врегульовано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів та показань свідків.
Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери, що розгляд справи про адміністративне правопорушення лейтенантом поліції Самсонюком Р.Я. проводився у порядку, передбаченому ст.279 КУпАП, зокрема позивачу були роз`яснені його права та обов`язки, заслухані його пояснення, роз`яснено мотиви, на підставі яких інспектор дійшов висновку про вчинення позивачем адміністративних правопорушень, роз`яснено вимоги чинного законодавства щодо осіб, які повинні мати при собі страховий поліс. Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що позивач відмовився від отримання постанови з інших підстав.
Судова колегія апеляційного суду звертає увагу, що відеозапис спілкування інспектора поліції з позивачем розпочинається не з моменту звернення поліцейського до водія, під час якого він зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду та спеціальне звання, а з моменту перевірки документів на транспортний засіб, що позбавляє суд можливості встановити наявність чи відсутність факту представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. 
Надалі лейтенант Самсонюк Р.Я. повідомив позивачу що є особою, яка уповноважена розглядати справу.
Підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення з мотивів порушення порядку розгляду справи можуть бути такі дії інспектора, що зумовили порушення права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, на думку апеляційного суду позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, що порушення інспектором поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення вплинуло на його можливість належним чином реалізувати свої права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
                                                  ПОСТАНОВИЛА:          

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28.10.2020 року у справі №569/12455/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
Постанова остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 27.01.2021