ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 січня 2021 року           справа №418/3431/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі  колегії суддів: судді-доповідача Гайдара А.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Міловського районного суду Луганської області від 25 листопада 2020 року у справі № 418/3431/20 (головуючий І інстанції Чехов С.І., повний текст складений у смт. Мілове, Луганської області) за позовом    ОСОБА_1 до в.о. начальника 2-ї групи ІПК відділу прикордонної служби «Мілове» ім. Віктора Банних старшого лейтенанта Охрімової Ірини Сергіївни, Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 000478 від 21.09.2020 року,- 

                                               В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом, у якому просила визнати постанову про адміністративне правопорушення № 000478 від 21.09.2020 року яку складено відносно неї протиправною, скасувати її а провадження закрити.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 21.09.2020 року в.о. начальника 2-ї групи ІПК відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних старшим лейтенантом Охрімовою І.С. постановою було визнано її винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень. Згідно постанови 21.09.2020 о 05 годині 20 хвилин під час прикордонного контролю в пункті пропуску «Мілове» прикордонним нарядом «ПД» було встановлено, що 20.09.2020 року о 20 годині через недіючий пункт пропуску вона незаконно перетнула Державного кордону України, чим порушила вимоги пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року № 815 «Про порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Однак з правопорушенням вона не згодна, винесена постанова містить не достовірну інформацію. А саме постанова складалася у відділі прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних невідомою їй особою чоловічої статі, який пояснив їй про внесення підпису в невідомих їй документах і після цього їй дозволять перетнути пункт пропуску через державний кордон України. Після того як вона поставила підпис і ця невідома особа видала їй документи, з якими вона ознайомилась вже після перетину пункту пропуску «Мілове», виявилось, що це була постанова про накладання адміністративного стягнення № 000478 від 21.09.2020 року. В постанові було зазначено в.о. начальника 2-ї групи ІПК відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних Охрімову І.С. Позивач вважає, що порушена ст. 5 частини IV Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення за наказом МВС України від 18 вересня 2013 року № 898 у редакції наказу МВС України від 21 грудня 2018 року № 1046. У постанові не зазначено прізвище уповноваженої особи, яка виносила постанову № 000478 від 21.10.2020 року. У постанові зазначена адреса її реєстрації за паспортними даними, але вона має довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та проживає за адресою вказаною у довідці. Відповідачем були порушені норми Інструкції, не вказано місце проживання чи перебування, згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка на час складання постанови знаходилась з нею. Під час складання постанови їй ніяких запитань не ставилося. В постанові зазначено про її щире каяття але вона це заперечує вона не знала, що складається постанова і не могла цього вказувати. Перед складанням постанови їй не були роз`яснені права, час для підготовки для звернення за правовою допомогою її не надавався, зміст постанови не проголошувався, права роз`яснені вже після накладання адміністративного стягнення, що порушує її права на захист своїх прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, на що вказує сам текст, який свідчить про роз`яснення прав вже після складання постанови та накладання адміністративного стягнення, що також не відповідає вимогам Закону. Не були виявлені обставини, які виключають адміністративну відповідальність, пом`якшують і обтяжують відповідальність, не взяті до уваги її пояснення, а також не з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чим порушено ст. 245 КУпАП. В наслідок чого, при винесені постанови не було враховано характер вчиненого правопорушення при призначенні адміністративного стягнення, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. Постанова яка складена відносно неї не містить доказів підтвердження її вини у вчинені адміністративного правопорушення, тому ця постанова є не обґрунтованою.
Оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення не містить посилання на належні та допустимі докази підтвердження неправомірного перетину державного кордону України з тимчасово-окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово-непрацюючий пункт пропуску, а тому підлягає скасуванню. 
Рішенням Міловського районного суду Луганської області від 25 листопада 2020 року у справі № 418/3431/20 у задоволенні позову було відмовлено.
Позивачем на рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права. Також, просила розглянути справу у її відсутність.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановою відповідача 1 позивача визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., оскільки 21.09.2020 року о 05 годині 20 хвилин під час прикордонного контролю в пункті пропуску через державний кордон «Мілове» прикордонним нарядом «ПД» під час здійснення прикордонного контролю виявлено позивача, яка пояснила, що 20.09.2020 року о 20 годині 00 хвилин вона перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до РФ через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України «Успенка», чим порушила вимоги пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року № 815 «Про порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно ст. 251 КУпАП  доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1 ст. 204-2 КУпАП).
Зі змісту спірної постанови відповідача 1 встановлено, що висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП зроблено, на підставі пояснень позивача.
При цьому, відповідачами не долучено до матеріалів справи жодних документів в підтвердження цього факту.
Відповідачі своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися, жодних документів в підтвердження здійснення позивачем правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, суду не надано.
Враховуючи відсутність матеріалів адміністративного правопорушення відносно позивача, суд позбавлений можливості встановити наявність чи відсутність повноважень у відповідача 1 на прийняття спірної постанови, роз`яснення позивачу його прав, місця перетину державного кордону, які пояснення надавалися позивачем, та інших обставин справи, які не визнаються позивачем, та мають важливе значення для встановлення факту вчинення останнім правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, та які, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача.
Відповідачами не спростовано обставини, які ставлять під сумнів правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача. 
Згідно ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Допустимість доказів. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 74 КАС України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ст. 77 КАС України).
Враховуючи відсутність в матеріалах справи належних, достовірних, допустимих доказів скоєння позивачем правопорушення, встановленого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом скасування спірної постанови та закриття провадження
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що внаслідок  невідповідності висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, суд першої інстанції  дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, в зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.
Відповідно до частини першої ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем за подання адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2021 року було відстрочено позивачу сплату судового збору у розмірі 630,60 гривень до винесення рішення у справі.
Таким чином з Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса підлягає стягненню судовий збір на користь Державного бюджету України у розмірі 630,60 грн. (шістсот тридцять гривень 60 копійок) та на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 420,40 гривень (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Керуючись ст. ст. 72-77, 272,  286, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -          

                                          ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Міловського районного суду Луганської області від 25 листопада 2020 року у справі № 418/3431/20 - задовольнити. 
Рішення  Міловського районного суду Луганської області від 25 листопада 2020 року у справі № 418/3431/20 - скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до в.о. начальника 2-ї групи ІПК відділу прикордонної служби «Мілове» ім. Віктора Банних старшого лейтенанта Охрімової Ірини Сергіївни, Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 000478 від 21.09.2020 року - задовольнити.  
Скасувати постанову № 000478 від 21.09.2020 року про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі.
Стягнути з Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса (код ЄДРПОУ 14321736) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 630,60 грн. (шістсот тридцять гривень 60 копійок).
Стягнути з Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса (код ЄДРПОУ 14321736) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 420,40 гривень (чотириста двадцять гривень 40 копійок).
Повний текст постанови складений 25 січня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                   А.В. Гайдар

Судді                                                                                                 Т.Г. Гаврищук

                                                                                              І.В. Сіваченко