ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року	                        Львів	Справа № 380/7045/20 пров. № А/857/13995/20 	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Бруновська Н.В., 
суддя                                                     Запотічний І.І. 

секретар судового засідання                     Гнатик А.З.

        за участю:
        представника відповідача - Павліш О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву Ігнатенка Сергія Сергійовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлоінвестбуд-ЛВ» про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 380/7045/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлоінвестбуд-ЛВ» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:
01 вересня 2020 року позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0048905204 від 02 червня 2020 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №0048905204 від 02 червня 2020 року.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2021 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року у справі № 380/7045/20- без змін.
09.02.2021 на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлоінвестбуд-ЛВ» - адвоката Ігнатенка Сергія Сергійовича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечує доводи заяви.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність прийняти додаткову постанову з цього питання, зважаючи на таке.
Відповідно до п. 3 ч. 1  ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч. 1  ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом першим частини третьої вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.                  
Відповідно до ч.ч. 1, 2  ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.
Зокрема, відповідно до ч. 3  ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. При цьому, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4  ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Разом з тим, частина шоста  статті 134 КАС України  визначає, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, відповідно до частини сьомої цієї статті, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч. 1  ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 7  ст. 139 КАС України  розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи слідує, що представником позивача на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції надано: договір про надання правової допомоги від 12.05.2019 року; копію рахунку №000647 від 01.02.2021 року; копію акту виконаних робіт №000647 від 01.02.2021 року; копію доказу понесення позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 3  450,00 грн., детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 02.02.2021 року.
Таким чином, виконання представником позивача робіт, зазначених в Акті наданих послуг до Договору про надання правової допомоги та їх оплата, не викликає сумнівів у колегії суддів, оскільки підтверджується матеріалами справи.
Разом з тим, апеляційний суд враховує, що відповідно до п. 2 ч. 9  ст. 139 КАС України  при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
При визначенні суми відшкодування вказаного виду судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі  статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З огляду на зміст документів, що подані представником позивача до суду апеляційної інстанції, складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, апеляційний суд вважає, що гонорар адвоката у цій справі у загальній сумі 3450,00 грн. є співмірним та розумним відносно наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Керуючись ст.ст. 132,  139,  229,  241,  242,  243,  252,  325,  328,  329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Ухвалити додаткову постанову по справі  № 380/7045/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлоінвестбуд-ЛВ» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (код ЄДРПОУ 39420875) за рахунок її бюджетних асигнувань 3450 (три тисячі чотириста п`ятдесят) грн. витрат на професійну правову допомогу на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлоінвестбуд-ЛВ» (код ЄДРПОУ 33667445).
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено 18 лютого 2021 року.