Справа № 461/9672/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М. 
Провадження № 33/811/16/21                  Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м.Львів

Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби Іванківа А.Б. на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 15 грудня 2020 року, 
з участю представника митниці – Банаха Р.В. 

в с т а н о в и в:

Згідно постанови судді відповідно протоколу про порушення митних правил №2050/20900/20, 13 жовтня 2020 року, близько 03 год. 49 хв. в зону митного контролю митного поста «Мостиська» Галицької митниці Держмитслужби смугою руху «Червоний коридор» заїхав транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який прямував з Республіки Польща в Україну. У вказаному транспортному засобі як водій слідував ОСОБА_1 . Під час проведення візуального огляду даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів які є обов`язкові для письмового декларування і товарів та предметів заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України. Для здійснення митного оформлення гр. України ОСОБА_1 подав митну декларацію, в якій він задекларував «Особисті речі». Після завірення декларацій штампом „Під митним контролем № 368”, під час проведення митного огляду транспортного засобу, в багажному відділенні автомобіля (без ознак приховування) було виявлено незадекларований жодним пасажиром за встановленою формою товар, а саме: - покриття для підлоги (ламінат) ТМ «Artens» в пачках по 1,55 м2 – 34 упаковки, 561 кг. Про наявність зазначеного товару ОСОБА_1 в процесі декларування та усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав. 
Постановою судді Галицького районного суду м.Львова від 15 грудня 2020 року звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, на підставі ст.22 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Провадження по справі про порушення митних правил закрито.
Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №2050/20900/20 від 13 жовтня 2020 року, а саме: покриття для підлоги (ламінат) ТМ «Artens» в пачках по 1,55 м2 – 34 упаковки, 561 кг - повернуто ОСОБА_1 або уповноваженій ним особі.
В апеляційній скарзі представник Галицької митниці Держмитслужби Іванків А.Б. вважає висновок суду помилковим та необгрунтовани, а саму постанову незаконною. Зазначає, що відповідно до висновку експерта вартість предметів порушення митних правил, вилучених протоколом митних правил, станом на час складання протоколу становить 21822,54 грн. Про наявність зазначеного товар у ОСОБА_1 в процесі декларування та усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав, тобто ОСОБА_1 переміщував через митний кордон України товар шляхом недекларування і був виявлений під час проведення митного контролю транспортного засобу. Вказує, що винесена судом постанова не гарантує спричинення юридичних наслідків для правопорушника, щоб не допускати подібного у майбутньому. 
Просить скасувати постанову Галицького районного суду м.Львова від 15 грудня 2020 року, та винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста відсотків вартості предметів правопорушення у дохід держави, конфіскувати в дохід держави предмети, вилучені протоколом про порушення митних правил №2050/20900/2020. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Галицької митниці Держмитслужби витрати у справі про порушення митних правил. 
У запереченнях на апеляційну скаргу представника митниці ОСОБА_2 – ОСОБА_1 вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим. Зазначає, що товар – ламінат він ввозив на територію України виключно для власного користування та про необхідність обов`язкового декларування не знав. Просить врахувати, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, у зв`язку з чим постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Правопорушник ОСОБА_1 будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі в розгляді справи не з`явився та про причини неявки суду не повідомив, і клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за його відсутності. 
 
Відповідно ж до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши пояснення представника митниці Банаха Р.В. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
   Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.
    Відповідно до ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил необхідно з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.   
Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції обгрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 при вищезгаданих обставинах справи вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 472 МК України. 
При цьому його вина підтверджується даними, що містяться в протоколі про порушення митних правил №2050/20900/20 від 13 жовтня 2020 року, митними деклараціями, описом предметів, доповідною запискою державного інспектора УЗПКПМП Галицької митниці Держмитслужби Замрія Я.А., постановою про призначення експертизи в справі про порушення митних правил №2050/20900/20 від 21 жовтня 2020 року, висновком експертизи №1420003301-0917 від 06 листопада 2020 року та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.
Що ж стосується накладення стягнення, то згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» № 8 від 03 червня 2005 року суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП. При цьому необхідно врахувати не лише вартість, а й кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.
    У ст. 22 КУпАП зазначається, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.
  В кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб. 
    При вирішенні питання про накладення стягнення за дане адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду, в повній мірі врахував вимоги, передбачені ст.ст. 22, 23, та 33 КУпАП, зокрема, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, а саме те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, визнав вину у вчиненому правопорушенні, сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей, має на утриманні батька пенсійного віку, який потребує догляду і піклування, що стверджується копіями документів, долученими до матеріалів справи, зважаючи на вид та розмір передбаченого покарання, мету призначення покарання та співмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, тобто принципу розумності призначення покарання, те, що наслідки даного порушення не представляють суспільної небезпеки, не спричинили істотної шкоди державним чи суспільним інтересам, прийшов до вірного та обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності за порушення митних правил у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі слід закрити.
А тому, на переконання апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що доводи представника митниці в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції при винесенні постанови не дотримано вимог ст. 245 КУпАП, є необґрунтованими.                 
З врахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не вбачається. 
Керуючись ст.  294 КУпАП, апеляційний суд,- 

п о с т а н о в и в:

 Апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держслужби Іванківа А.Б. - залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від від 15 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, на підставі ст.22 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі про порушення митних правил закрито – без зміни.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.   

Суддя Галапац І.І.